Sneed a spol vám přejí upřímnou soustrast, pane, v této přetěžké chvíli.
Babička měla tuhý kořínek, pane Sneed.
Byla tak plná života,
Nemůžu uvěřit, že je pryč.
Není pryč, pane Redpath.
Jenom spí.
Mohu na chvíli?
Ano, samozřejmě.
Budu ve vedlejším pokoji, pokud budete něco potřebovat.
DUSÍ SE
Ó ne!
Ne!
Gwyneth!
Pojď rychle dolů! Máme tu dalšího!
DÉMONICKÉ STÉNÁNÍ
-Drž tamten! -Já držim tenhle!
-Tak je drž oba! -Tohle nevyjde.
Oi! Slíbil jsem ti stroj času!
Už jsi viděla budoucnost, tak se podíváme do minulosti... co říkáš na rok 1860?
Co se stalo v roce 1860?
Nevim, to zjistíme! Drž se!
Gwyneth!
Kde jsi, holka?
Gwyneth!
Kde jsi byla? Křičel jsem.
Byla jsem ve stáji nalámat led pro Samsona.
Tak běž zpátky a okšíruj ho!
Proč, pane?
Mrtvoly zase ožívají. Babička pana Redpatha, zase je na nohou,
a někde venku na ulici, musíme jí najít.
Pane Sneed, kolikrát ještě? To je nekřesťanské!
Nedívej se, jako by to byla MOJE chyba. Poběž, bylo jí 86, nemůže být daleko!
A co pan Redpath? Postaral jste se o něj?
Ne.
To ONA.
To je strašné, pane.
Vím, že mi nepřísluší cokoliv říkat, omluvte mou drzost,
ale tohle už překračuje meze.
Něco hrozivého se děje v tomto domě, musíme sehnat pomoc.
Seženeme. Jen co tu starou mrtvou ženu budeme mít pěkně zase zamčenou.
Už se přestaň vykrucovat.
Připrav koně. Jdeme jí chytit.
ZVUK TARDIS
-No ne! -To mi povidej! Jsi vpořádku?
Myslím, že jo. Nic zlomeného.
Zvládli jsme to? Kde jsme?
Jasně, vyznamenejte mě. Země, Naples, 14. prosinec, 1860.
Tak to je divný. Jsou Vánoce.
Celé tvoje.
Ale je to jako...
Zamyslete se nad tím.
Vánoce 1860 jsou jen jednou, pouze jedinkrát a pak jsou...
pryč, fuč, už nikdy více znovu.
Tedy až pro vás.
Můžete se vrátit a vidět dny, které jsou dávno minulostí.
Před stovkami tisíc západů slunce.
Žádný div, že nezůstanete nikdy stát.
Není to špatný život.
Lépe ale ve dvou.
Tak pojďte!
-Kam si myslíš, že jdeš? -1860.
Takhle oblečená akorát způsobíš rozruch, Barbarello.
Támhle máš šatník, První doleva, druhá doprava,
pod schody, za koši, pátý dveře nalevo. Rychle!
Ani známka.
Kde jen je?
Vypařila se na věčnost, pane. Kde může být?
-To mi řekni ty. -Co tím myslíte?
Gwyneth, ty víš moc dobře.
-Ne, pane, já nemůžu. -Použij zrak.
-Není to správné, pane! -Najdi tu paní nebo jsi propuštěná.
Hned.
Podívej se dovnitř.
Hluboko.
Kde je?
Ztratila se.
Je tak opušťěná.
Bože můj. Tolik divných věcí v její hlavě.
Ale kde?
Těšila se.
Na dnešní noc.
Než zesnula, měla se s ním vidět.
S kým? Velkým mužem.
Až z Londýna, velký, velký muž.
Pane Dickensi? Pane Dickensi?
Omlouvám se, pane Dickens, vystupujete.
Jste v pořádku, pane?
Výborně. Výborně. Pardon!
Nastal čas, pane.
Rozhodně.
Jen jsem tak přemýšlel.
Štědrý den.
Není dobré teď být sám.
Nikdo s vámi nepřicestoval? Nečeká na vás manželka?
Bojím se, že ne.
Můžete si vzít mojí, pokud chcete.
To bych se neodvážil.
Jsem trochu, řekněme, nemotorný
když jde o rodinu.
Ještě, že jsem už moc starý, abych způsobil další potíže.
-Mluvíte, jako by bylo po všem. -Nikdy není po všem!
Pořád dál a dál.
Stejné staré představení.
Jsem jako duch, odsouzený opakovat se po celou věčnost.
Nikdy není pozdě, můžete vymyslet něco nového, pane.
Ne, nemůžu.
I moje představivost se opotřebovává.
Jsem starý, asi jsem už vymyslel vše, co jsem byl schopen.
Vábení světel ramp je mocné, že?
Tak jdeme na to.
-No ne! -Nesmějte se.
Vypadáš překrásně.
Tedy až na to ...
Až na co?
že jsi člověk.
To bude asi lichotka. Vy se nepřevléknete?
Převlékl jsem si svetr!
Zůstaňte tam, vy jste byl minule.
Teď půjdu já.
Připravena?
Tak jdeme.
Dějiny.
POTLESK
# Ó mějme se a veselme se ... #
Je tam uvnitř, pane. Jsem si jistá.
Dobře.
Trošku jsme přeletěli.
-To máte jedno. -Není rok 1860, je 1869.
-Nevadí. -A nejsme v Naples.
-Nevadí. -Tohle je Cardiff.
Fajn.
Tedy. Nebylo vůbec nic zvláštního na tom klepátku u dveří
toho domu, ale nechte kohokoliv vysvěsvětlit, pokud může,
jak se stalo, že Scrooge, ačkoli měl svůj klíč v zámku,
viděl v klepátku, i když se nijak viditělně nezměnilo,
Marleyho obličej!
ŠEPTÁNÍ V PŘEKVAPENÍ
Marleyho obličej!
Díval se na Scrooge
stejně jako se dívával Marley.
Vypadal jako ...
..můj bože...
vypadal... jako tohle!
DÁMA LAPÁ PO DECHU
Co to je za šílenost?
STÉNÁNÍ NÁSLEDOVÁNO VŘÍSKOTEM
To je lepší.
VŘÍSKOT
Zůstaňte na svým místech, prosím!
Je to jen vymyšlené představení, trik!
Támhle je, pane!
Vidím!
Celý zatracený svět to vidí!
POLICEJNÍ PÍŠŤALKA A HLUK DAVU
Fantastický!
-Viděl jste odkud to přišlo? -Ukázal se nám náš vtipálek, že?
Doufám, že jste spokojen, pane!
Nechte jí být!
-Doktore! Jdu za nima. -Buď opatrná.
Řeklo to něco? Může to mluvit? Já jsem Doktor, mimochodem.
Doktor? Vypadáte spíš jak dělník.
Co je špatnémo na mém svetru?
-Co to děláte? -Tragédie, slečno.
Nebojte se, já a pán se o to postaráme.
Chudák paní byla postižena horečkou, musíme jí dostat na ošetřovnu.
Je studená. Je mrtvá!
Bože, co jste jí to udělali?
TLUMENÝ KŘIK
Proč jste to udělal?
Viděla příliš mnoho!
Do vozu s ní! Ty nohy!
Plyn.
Je to z plynu!
-Rose! -Vy my pane neutečete!
Co víte o tom strašidlu?
Předpokládam, že projekce na sklo. Pro koho to děláte?
Určitě příteli, teď ne, díky.
TY! Jeď za tím pohřebákem!
-To nemůžu, pane. -Proč ne?
Já vám dám proč! Protože tohle je můj kočár.
Notak si nastupte!
Jedem!
-Ujíždějí vám! -Je vše v pořádku, pane Dickens?
-Ne, to není! -Co to říkal?
Já mám smysl pro humor ...
-Dickens? -Ano. -Charles Dickens?
-Ano! -TEN Charles Dickens? -Mám toho pána vyhodit?
Vy jste vynikající! úplně na 100% vynikající! Všechny sem je četl!
-Nadějné vyhlídky, Oliver Twist co to bylo s tím duchem? -Vánoční koleda?
Ne, to s tím vlakem Hradlař - děsivé!
Nejlepší povídka, co kdy byla napsaná!
-Vy jste génius. -Mám se ho zbavit, pane?
Ehm, ne, může zůstat.
Čestně, Charlesi - můžu vám říkat Charlesi? Jsem váš velký fanda!
-Cože jste? Velký kdo? -Fanda. Fanda číslo jedna!
Co myslíte tím "Fandou"?
Vy se snad jmenujete Fanda?
Ne, to znamená Fanatik! Ten americkej kus v Martin Chuzzlewit. Co to bylo?
-To byla jen vycpávka, či co? To bylo pitomý. -Myslel jsem, že jste fanda?
No, když neumíte přijmout kritiku ...
Udělejte smrt malé Nell. Nebo ne. Pardon.
Zapomeňte na to. Jedeme! Rychleji!
Kdo přesně je v tom voze?
Kamarádka. Je jí teprve 19 a je to moje chyba. Starám se o ní a teď je v nebezpečí.
Proč plýtváte mým časem tlacháním o starých knížkách?
Tohle je mnohem důležitější. Kočí!
-Buďte rychlý! Pronásledujte je! -Ano, pane!
-Skvěle, Charlie. -Nikdo mi neříká Charlie!
-Dámy ano. -Jak tohle víte? -Jsem váš fanda ...
Fanda číslo jedna.
Ta chudinka je ještě naživu. Co s ní uděláme?
Já nevím!
Vždyť jsem nic z toho neplánoval.
Je to snad má chyba že mrtví nezůstanou mrtví?
A čí to tedy je chyba?
Proč se to děje zrovna nám?
Jednou jsem pomohl Biskupovi.
Jeho synovec vypadal jak andílek i když spal čtrnáct dní s rybama.
Možná odsud vyžene ďábla se slevou!
ŤUKÁNÍ NA DVEŘE
Řekni, že tu nejsem. Řekni, že je zavřeno.
Prostě se jich zbav.
STRAŠIDELNÝ ŠEPOT
-Je mi líto, máme zavřeno. -Odkdy funebráci dodržují otevírací dobu?
Lidé neumírají podle rozvrhu Žádám si vidět tvého pána.
Není tu, pane.
Nelži mi, dítě, přivolej svého pána!
Je mi strašně líto pane Dickens, ale pán nemůže.
Problémy s plynem?
Co se tu u Shakespeara děje?
Jste v pořádku?
Děláte si legraci, že jo? Jenom legrace.
Že si jenom děláte legraci?
Ok, žádná legrace.
Nemůžete dovnitř, pane! Něco je uvnitř stěn.
Plynové potrubí.
Něco žije v tom plynu.
Pusťe mě ven! Otevřete dveře!
-To je ona! -Prosím, pusťte mě!
Jak se opovažujete! Toto je můj dům.
Řekl jsem ... Pusťte mě, otevřete někdo ty dveře!
Otevřete dveře.
Myslím, že tohle je můj tanec.
To je šprým. Musí být. Někdo si s námi zahrává.
Ne, mrtví ožili!
-Ahoj. -Ahoj. Kdo je váš přítel?
Charles Dickens.
-OK. -Jmenuji se Doktor. Kdo jste vy? Co chcete?
Nedostatek! Otevřete trhlinu. Umíráme.
Uvězněni v této podobě.
Nevydržíme. Pomozte nám.
KŘIČÍ
Nejdřív mě omráčíte, pak mě unesete a nemyslete si, že jsem necítila
jak mě osahávate, chlíváku. -Tak se mnou nemluvte!
Pak jste mě poslali do mísnosti plné Zombií!
Aby toho nebylo dost, tak si odtančíte a necháte mě umřít!
Není to moje chyba, to tenhle dům!
Vždycky měl takovu pověst.
Straší tu.
Nezajímalo mě to, až před třemi měsíci ty mrtvoly...
Tedy ty...
Ti drazí zesnulí začli být neklidní
Blbosti!
Byl jste svědkem!
Neudržím je mrtvé.
Oni chodí!
A to je ta nejpodivuhodnější věc...
Dva cukry, pane, jak to máte rád.
Jeden můj starý známý byl hrobník a málem přišel na svůj vlastní pohřeb.
Zrovna jako ta stará paní, která původně chtěla přijít na vaše představení.
Morbidní představy.
-Vždyť jste tam byl Charlesi -Byla to pouhá iluze!
Když to hodláte popírat, neplýtvejte mým časem a buďte sticha.
-A co ten plyn? -To je novinka. To jsem ještě neviděl.
Zesiluje se to. Trhlina se rozšiřuje a něco se krade skrz.
-Co je to trhlina? -Slabé místo v prostoru a čase.
Spojení mezi tímto místem a jiným.
Od toho pocházejí skoro všechny duchařské povídačky.
Proto byl dům tak levný, táhne se to už generace.
Ozvěny ve tmě. Divné písně ve vzduchu.
A ten pocit, jako stín
jdoucí po duši.
Na druhou stranu to ale bylo dobré pro obchod,
Přesně to, co lidé očekávají od starého zasmušilce jako já.
CHABÉ ŠEPTÁNÍ
Nemožné!
Hledáte nějaká lanka?
dráty... možná.
Za tím podvodem musí být nějaký mechanizmus
Notak Charlesi!
Dobře, neměl jsem vás tak umlčet. Omlouvám se.
Jste jedna z nejlepších hlav světa a viděl jste ty plynové bytosti. -To nemůžu přijmout.
Co se děje s lidským tělem, když se rozkládá? Rozpadá se a vytváří plyn.
Skvělý domov pro tyto plynové věci, které tělo použijí jako schránku.
-Jako váš kočí a jeho kočár. -Přestaňte!
To pak celý svět chápu úplně spatně?
Ne špatně. Jen je tu víc věcí k poznání.
Vždy jsem byl proti těmto fantaziím!
Miloval jsem iluzi - Vychutnával jsem jí, ale byla to jen iluze!
Skutečný svět je něco zcela jiného!
Oddal jsem se těm nespravedlnostem
velkým sociálním případům
Doufal jsem, že budou silou dobra.
A teď mi říkáte, že skutečný svět
je domovem duchů a nějakých přízraků.
V tom případě...
Promarnil jsem svůj krátký čas tady?
Bylo to vše zbytečné?
Slečno, prosím, nemůžete tu vypomáhat!
Neblázni, Sneed tě jinak upracuje k smrti.
Kolik ti platí?
-Osm liber na rok, slečno. -Kolik? -Já vím!
Vystačila bych si i s šesti.
Chodila jsi aspoň do školy, že?
Samozřejmě, myslíte, že jsem nějaký spratek?
Každou neděli, jak se patří.
Cože, jednou týdně?!
Brali jsme všechno, i počty.
Otevřeně,
-Nenáviděla jsem každou vteřinu. -Já taky!
Nikomu to neříkejte,
jednou jsem tam nešla a úplně sama běžela do Heathu.
Co teprve já, chodila jsem s kámoškou Shareen po nákupech.
A chodili jsme okukovat kluky.
Tak o tom moc nevím, slečno.
Ale notak, snad se toho tolik nezměnilo?
-Vsadím se, žes dělala to samé. -To ne, slečno.
Gwyneth, mě to můžeš říct.
Vsadím se, že se ti někdo líbí.
Byl by tu nejspíš jeden mladík.
Řezníkův chlapec, chodí sem každé úterý.
Má takový krásný úsměv.
Mám ráda krásný úsměv.
Hezký úsměv, hezký zadek.
Něco takového by mě ani nenapadlo!
Pozvi ho dál. Dej mu šálek čaje, to je dobrý začátek.
Přísahám, tohle je ta nejzvláštnější věc.
Máte takové šaty a vychování a přitom mluvíte jako divoška!
Možná jsem.
Možná je to dobře.
Potřebuješ v životě trochu víc než jen pana Sneeda.
Tak, ale tohle není fér.
Starý Sneed není tak špatný.
Byl velmi laskav když se mě k sobě vzal. Přišla jsem o maminku a tatínka, když mi bylo 12.
To je mi líto.
Děkuji slečno. Jednou s nimi zase budu.
Sedět s nimi v ráji.
Bude mi tak požehnáno.
Čekají tam na mě.
Možná tam váš tatínek také čeká, slečno.
Možná.
Kdo ti řekl, že je mrtvý?
Nevím, musel to být Doktor.
Můj otec zemřel před lety.
Myslela jste teď na něj. Víc než kdy jindy.
Asi ano.
Jak to všechno víš?
Pan Sneed říká, že moc myslím,
Jsem tu dole tak sama.
Vsadím se, že máte tucty služebných.
Ne, žádní služební tam odkud pocházím.
Vážila jste takovou dlouhou cestu.
Proč si to myslíš?
Jste z Londýna.
Viděli jsem kresby Lodýna, Ale nikdy takhle,
všichni ti spěchající lidé.
Polonazí, ostudy!
Ten hluk...
A ty kovové krabice jezdící okolo.
Ti ptáci na obloze! Ne, ne, oni jsou také kovoví!
Kovoví ptáci s lidmi uvnitř!
Lidé létají.
A vy. Vy jste letěla tak daleko.
Dál než kdokoliv jiný.
Věci, které jste viděla.
Temnota.
Velký zlý vlk.
-Omlouvám se. Omlouvám se, slečno. -To je v pořádku. -Nemůžu si pomoct.
Od dětství mi mamka říkala, že mám ten dar.
Říkala mi, ať to tajím. -Teď to ale sílí.
-Je to intenzivnější, že?
Celou dobu, pane.
Každou noc,
hlasy v mé hlavě.
Vyrostla jsi na vršku trhliny. Jsi její součástí.
-Ty jsi klíč. -Snažila jsem se to pochopit, pane.
Promluvit o tom...
s spiritualisty, vyvolávači, všemi možnými. -Tak to by mohlo pomoct.
Můžem nám ukázat, co dělat.
Co dělat kde, pane?
Uspořádáme seanci.
Takto Madame Mortlock z Butetownu přivolává ty z krajiny mlh.
-Tak. Všichni se musíme chytit za ruce. -Na tom se nemůžu podílet.
Klam? Notak. Buďte ochotný.
Tohle je přesně ten druh levné šaškárny, které jsem se zavázal odhalovat!
Seance!
Nic než světélkující tamburíny a pískadla mezi koleny. Ta dívka nic neví.
Neznepřátelujte si jí.
Mám rád, když je medium spokojené.
Nevěřím, že jste to řekl.
Pojďte. Možná vás budeme potřebovat.
Hodnej.
Tak, Gwyneth.
Zkuste to.
Mluvte k nám.
Jste tam?
Duchové, přijďte.
Mluvte k nám ať ulevníme vaším břemenům.
VZDÁLENÝ HLAS
Slyšíte to?
Nic se nemůže stát, je to čiré bláznovství.
Vidím je!
Cítím je!
Co říkají? Nemůžou se dostat skrz trhlinu
Gwyneth, neovládají tebe, ale ty je.
-Nahlédni hluboko, nech je projít. -Nemůžu.
Ano, můžeš. Jen tomu věř. Veřím ti, Gwyneth.
Spoj se s nimi.
Ano!
Dobrý bože!
Duchové z druhé strany!
Z druhé strany vesmíru.
Litujte nás!
Litujte Gelthy!
Máme tak málo času. Pomozte!
-Co máme udělat? -Trhlina.
Vezměte tu dívku k trhlině.
-Vytvořte most. -K čemu?
Je nás tak málo.
Poslední svého druhu.
-Hrozí nám vyhubení. -Proč, co se stalo?
Kdysi jsme měli fyzická těla, jako vy.
Ale přišla válka.
-Válka? Jaká válka? -Časová válka.
Celý vesmír se otřásal.
Časová válka běsnila, neviditelná menším druhům, ale ničivá pro vyšší formy.
Pozbyli jsme svých těl.
Uvězněni v tomto plynném stavu.
Takže proto potřebujete mrtvoly?
Chceme opět stát na nohou.
Cítít sluneční záři.
Opět žít!
Potřebujeme fyzickou formu a vaši mrtví jsou opuštění
Jsou promarněni. Dejte nám je!
-Ale my nemůžeme. -Proč ne?
Není to... Tedy
Není to slušné? Není to zdvořilé? Zachránilo by jim to životy.
Otevřete trhlinu!
Nechte Gelthy projít.
Umíráme. Pomozte.
Litujte Gelthy!
Gwyneth!
Je to pravda.
Všechno je to pravda.
V pořádku. Usnula jsi.
Moji andělé, slečno!
Přišli, že? Potřebují mě.
Ano, Gwyneth. Jsi jejich jediná šance na záchranu.
Řekla jsem, nechte ji být.
Je vyčerpaná a nevybojuje vám vaše bitvy.
Vypij tohle.
Co jste to říkal Doktore? Vysvětlete to znovu.
-Co jsou zač? -Návštěvníci
Myslíte jako cizinci, že?
Velmi cizí, ano. Zezhora.
-Brecon? -Blízko. Snaží se dostat z Breconu do Cardiffu, ale cesta je zablokovaná.
Skrz se jich dostane jen a pár. I tak jsou slabí. Těla si můžou jen ozkoušet.
Pak se musí změnit v plyn a schovat se v potrubí.
Proto potřebují tu dívku?
-Nedostanou jí! -Může pomoct!
Životem na trhlině se stala její součástí. Může jí otevřít a nechat je přejít sem.
Úžasné. Duchové co nejsou duchové, ale bytosti z jiného světa.
Kteří mohou obývat náš svět jen v umrlcích.
Dobrý systém. Mohl by fungovat.
Nemůžete je nechat pobíhat okolo v mrtvých lidech.
Proč ne? Je to jako recyklace.
Teď vážně, to nemůžete. Teď vážně, můžu.
To je prostě špatné.
Ty těla byly žijící lidé. Měli bychom je ctít i po smrti.
Daruješ krev?
To je něco jiného, to... Ano, je to něco jiného.
Jiná etika. Zvykni si na to nebo běž domů.
Slyšelas´ co říkali, času je málo.
Nemůžu se starat o pár mrtvol, když poslední z Gelthů může zemřít.
-Je mi to jedno, ale ne jí. -Nemám k tomu taky co říct já?
Jistě, ano... ne.
-Nerozumíš, co se tu děje. -Možná, ale uvnitř je vám to jasné.
-Myslíte si, že jsem hloupá. -To není fér. -Ale je to pravda.
Tam u vás mohou být věci jiné, ale teď a tady znám svůj názor.
Andělé mě potřebují.
Doktore? Co mám udělat?
-Nemusíš dělat nic. -Od dětství mi zpívali.
Maminka je seslala na svaté poslání
Řekněte mi.
Musíme najít trhlinu.
Dům je na slabém místě. Někde ted musí být ta úplně nejslabší část.
Pane Sneed, která část domu je nejslabší?
Kde jste viděl nejvíc duchů?
Tak to bude márnice.
Nemohl jste říct třeba altánek, že?
Uf!
A pak že je dům deprimující.
Gelthové neuspějí, vím to, že ne.
Najisto vím, že mrtvoly nechodily ulicemi v roce 1869.
Čas podléhá neustálým změnám. Tvůj útulný svět může být přepsán raz dva.
Nic není bezpečné. To si pamatuj. Nic.
Doktore, myslím, že se tu začíná ochlazovat.
-Už jsou tu. -Přišli jste pomoci!
Chvalte Doktora! Chvalte ho.
Slibte, že jí neublížíte.
Pospěšte! Prosím! Tak málo času. Litujte Gelthy.
Po přenosu vás vezmu někam jinam.
Někam, kde si postavíte pořádná těla.
Tohle není trvalé řešení, že?
Moji andělé! Mohu jim pomoci žít.
-OK, kde je to slabé místo? -Tady pod klenbou.
Pod klenbou.
Nemusíš to dělat.
-Moji andělé. -Vytvoř most! Dotkni se prázdnoty. Pusť nás ven.
Ano!
Vidím vás.
Vidím vás! Pojďte!
-Předmostí utvořeno. -Pojďte ke mně.
-Pojďte na náš svět. Ubohé duše.
Je to tu. Most vytvořen.
Poddala se Gelthům.
Je jich nějak hodně, ne?
Most otevřen, sestupujeme.
Gelthové projdou se vší silou!
Řekl jsi, že je vás jen několik
Několik miliard! A všichni potřebujeme těla!
Gwyneth,
zastav to.
Poslechni svého pána!
Zašlo to příliš daleko, dítě, nech ty věci být, prosím tě.
Pane Sneed, běžet pryč. Nepřibližujte se.
Řekl bych, že je to celé trochu špatně.
Přidal jsem se ke gelthským legiím.
-Pochoduj s námi! -Sláva!
Potřebujeme těla. Všechna, mrtvá.
Lidská rasa, mrtvá.
Gwyneth, zastav je! Pošli je hned zpátky!
Tři další těla! Přeměňtě je!
Udělejte z nich nádoby pro Gelthy!
Doctore, já nemůžu. Omlouvám se.
Ten váš nový svět je na mě příliš moc.
Jsem tak...
Poddejte se slávě.
Obětujte životy pro Gelthy.
Já vám věřil. Litoval jsem vás!
Nechceme tvou lítost! Chceme tento svět a jeho maso.
Ne dokud jsem naživu.
Tak tedy nežij.
Já nemůžu zemřít. Řekněte, že ne.
Ještě jsem se ani nenarodila, tak nemůžu zemřít!
Že ne?
Je mi líto.
Nedostatek! Nepřátelská atmosféra.
Plyn!
Je rok 1869, jak můžu zemřít?
čas není přímá čara, může se zkroutit do jakéhokoliv tvaru.
Můžeš se narodit ve 20. století, ale zemřít v 19.
A je to celé moje chyba.
Přivedl jsem tě sem.
Není to vaše chyba.
Chtěla jsem jít. A co já?
Viděl jsem padnout Tróju. Pátou světovou válku.
Strkal sem krabice při bostonském pití čaje.
Teď zemřu v kobce,
v Cardiffu!
To není jen smrt.
Staneme se jedněmi z nich.
Budeme bojovat, ano?
Společně? Ano.
Jsem tak rád, že jsem tě potkal.
Já taky.
Doktore! Doktore!
Zhrasněte plamen, pusťte plyn. Naplňte plynem místnost! Celou! Hned!
Co to děláte? Pusťtě plyn!
Zaplavte tohle místo!
Výborně, plyn! Aha, raději si udusíme?
Mám pravdu, Doktore?
Tihle tvorové jsou plynní.
Naplnit místnost plynem. Vytáhne je to z těl. Vycucne je to jako jed z rány.
Doufám...
Ó bože!
Doufám, že má toerie se ověří... brzy!
Ne-li okamžitě!
Ještě víc!
Funguje to!
Gwyneth, pošli je zpět! Oni lhali, nejsou to andělé!
-Lháři? -Podívej se na ně.
Kdyby to tvoji rodiče mohli vidět, řekli by ti to samé.
Dají ti sílu. Teď je pošli zpátky!
-Nemůžu dýchat. -Charlesi, odveď jí pryč.
-Nenechám jí tu. -Jsou příliž silní.
Vzpomínáš si na ten svět, cos´ viděla?
Rosin svět? Všichni ti lidé.
Nic z toho se nestane, pokud je nepošleš zpět!
Nemůžu je poslat zpět.
Ale můžu je udržet.
Držet je na tomhle místě. Udržet je tu.
Běžte pryč!
-To nemůžeš! -Opusťte toto místo.
Rose, běž pryč!
Neopustím jí, dokud je v nebezpečí. Běž hned!
Notak, nech to na mě!
Je mi to líto.
Děkuju.
Nezvládla to.
Je mi líto. Uzavřela trhlinu.
Ale za jakou cenu.
Chudák dítě.
Zkusil jsem to Rose, ale Gwyneth už byla mrtvá.
-Byla mrtvá už alespoň 5 minut. -Co tím myslíte?
Zemřela ve chvíli kdy si stoupla pod tu klenbu.
To není možné, mluvila s námi, pomohla nám, zachránila nás!
Jak by to mohla dokázat?
Jsou věci mezi Nebem a Zemí, o kterých se nám ani nesní.
Ani vám, Doktore.
Zachránila svět.
Služka.
A nikdo se to nikdy nedozví.
Dobře tedy, Charlieku, jen si skočím do své ...
boudy.
Jenom na skok.
Co budete dělat dál?
Pojedu poštovním vozem do Londýna. Co nejrychleji to půjde.
Touhle dobou mi nepřísluší být sám.
Strávím Vánoce s rodinou a vynahradím jim to.
Po tom co jsem dnes zažil, vím, že není nic důležitějšího.
-Povzbudilo vás to. -Neobyčejně!
Dnes ráno jsem si myslel, že vím o světě vše.
Teď vím, že je to jen začátek.
Všechny tyhle úžasné dojmy, Doktore!
Jsem inspirován, musím o tom napsat!
Myslíte, že je to moudré?
Zprvu to bude nepatrné.
Záhada Edwina Drooda stále postrádá konec!
Možná vrahem nebyl chlapcův strýc!
Možná ani nebyl ze Země!
Záhada Edwina Drooda a Modří Elementálové
Mohu rozšířit pravdu do světa!
Hodně šťestí!
Rád sem vás poznal, fantastické!
Nashledanou. A díky.
Má drahá
Jak moderní.
Díky. Nerozumím, proč se loučíme?
Kam jdete? Uvidíte. Do boudy.
Na mou duši, Doktore, jste samá hádanka.
Ale po všech těch odhaleních, je tu ještě jedna neosvětlená záhada.
Odpovězte mi.
Kdo jste?
Pouze přítel projíždějící kolem.
Víte toho tolik o budoucnosti!
Nechci vás využívat, ale musím se zeptat.
Mé knihy ...Doktore.
Přetrvají? Ach, Ano. Na jak dlouho?
Navždy.
Dobře.
Bouda. Jdeme, Rose.
Co? Do té budky?
Oba dva?
Notak!
Mějte se.
Nezmění to historii, když bude psát o modrých strašidlech?
Za týden bude rok 1870
A to je rok, kdy zemře. Je mi líto.
Už se nedostane k tomu, aby vyprávěl svůj příběh.
Ach ne. Byl tak milý.
V tvé době už byl dávno mrtvý. Přivedli jsme ho zpět k životu
a je víc naživu než kdy před tím. Starej Charlie.
Překvapíme ho ještě naposledy.
TARDIS MIZÍ
SMĚJE SE PRO SEBE
Veselé Vánoce, pane! Veselé Vánoce i vám!
Bůh nám žehnej!
Všem!
Big Ben zničen pádem UFO do Centra Londýna.
-Co se děje? Napadli nás? -Legrační způsob invaze upozorněním celého světa.
Můj bože, vyhlásím v zemi stanné právo, když budu muset!
Obranný plán Delta! Jdeme, pohyb, pohyb!
Čisto!
PŘEKLAD BY INDY (2005)