- Co se děje? - Fialový poplach.
Fialový?
- Univerzálně uznávaná barva pro nebezpečí. - Co se stalo s červenou?
Tu mají jen lidé. Pro všechny ostatní červená značí kemp.
A všechna ta nedorozumnění! Ty červené poplachy a všechen ten tanec.
- Má to jednoduchý palubní počítač, naboural jsem ho a synchronizoval s TARDIS. Ať to poletí kamkoli, tak my s tím.
- A to je bezpečný? - Úplně.
OK - přiměřeně. Měl jsem říct "přiměřeně".
- Ne! Přeskakuje mezi časovými stopami a ztrácí se nám! - Co přesně to je?
- Netuším. - Tak proč to honíme?
- Je to fialové a nebezpečné a 30sekund od centra Londýna.
Překlad: Lyta
Doctor Who
Prázdné dítě
Víš jak dlouho můžeš lítat vesmírem aniž bys narazila na Zem?
Pět dní? Nebo to jenom když nám dojde mlíko?
Ze všech druhů v celém vesmíru musí být zrovna z krávy.
Muselo to spadnout někde tady poblíž,
tak do jedné míle. A nemohlo to být víc než před měsícem.
Měsícem? Byli jsme přímo za tím.
Přeskakovalo to v časových stopách. Muselo nás to hodit trochu mimo. Nebo snad chceš řídit TY?
Kolik je trochu?
- Kousek. - Kolik je kousek? - Troška.
Jaký je teda plán? Proskenuješ přítomnost mimozemské technologie?
Rose, s hlasitým bum to spadlo doprostřed Londýna. Poptám se.
"Doktor John Smith, Ministerstvo asteroidů."
- Je to psycho papír, řekně ti to- - cokoli chceš, aby mi to řeklo. - Promiň.
To není moc Spockovské, že, prostě se poptat?
- Dveře, hudba, lidé - co myslíš? - Myslím, že bys měl provést sken na mimozemskou technologii.
Alespoň jednou mi předveď Spocka! To by tě snad nezabilo?
Jsi si jistá tím trikem?
To říkáš brzy. Beru ho na zkušební jízdu.
Mami!
Pojď, jestli jdeš. Nezabere to ani minutku.
Ma-mi!
Doktore? Doktore, tam nahoře je dítě!
Ty tam nahoře, si v pořádku? Ma-mi!
Promiňte! S dovolením, mohli byste mi věnovat pozornost?
Jen na minutku, bude to rychlé. Dobrý den! Hm...
může se to zdát jako hloupost, ale nespadlo v poslední době něco z oblohy?
Mami!
Ok, vydrž, nehýbej se!
Promiňte, řekl jsem něco legračního?
Je tu tahle věc, co potřebuju najít. Před pár dny spadla z oblohy.
Musela přistát tady poblíž...
- S velmi hlasitým... - Tak rychle jak můžete, dolů do krytu.
HITLER NEVARUJE!
Bum.
Mami?
Balón!
Doktore!
Dobře, možná né tohle tričko.
Rose?
Víš, jednoho dne...
jednou jednoho dne možná
potkám někoho, kdo chápe co "Nezatoulej se" znamená.
Po 900 letech cestování v telefonní budce je to to jediné, co mě může překvapit.
Jak můžeš zvonit?
Co to má být - zvonění? Co mám asi tak dělat se zvonícím telefonem?
Nezvedejte ho.
Není to pro vás.
- A to víš jak? - Prostě vím.
A povídám vám.
Nezvedejte ho.
Když toho tolik víš, pověz mi - jak může zvonit?
Není to ani opravdový telefon, není zapojený, není...
Haló?
Dovolali jste se Doktorovi.
Jak vám mohu pomoci?
'Mami?'
'Mami!'
Kdo je tam?
S kým mluvím?
- 'Jsi moje máma?' - Kdo je tam?
'Mami!'
Jak ses sem dovolal? Tohle není opravdový telefon, není ani připojený...
'Mami?'
Rose?
Rose, jsi vevnitř?
Bombardéry přilétají. Copak to neslyšíš?
Do krytu. Nech těch hloupostí. Tak pohyb!
Dělej! Utíkej dovnitř. Dělej.
Arture? Arture, moh' bys přidat? Tos neslyšel sirény?
Uprostřed večeře, každý den. Zatracený Němčouři! To nežerou?
- Už slyším letadla! - To nežerete? - Ale, uklidni se, je to nálet!
- Nacpi se tam. Je válka. - To vím taky, že je. Nestrkej do mě.
Zhasněte světla. Všichni dolů do krytu.
Jacku, ty jdeš taky do krytu?
To jenom já musím na nějakou pitomou stráž.
Zátarasový balón, eh? Musel se odvázat. To se občas stává.
Nepoužíváte je vy kluci z RAF jako cvičné terče?
Pořádnej zadek!
Jak jsem říkal, kamaráde, všechno má svůj čas a místo.
Podívej, hm, fakt bych měl jít.
Promiň, kámo! Mám rande s jednou holkou.
Ale ty máš taky pořádnej zadek.
Je tam hodně dětí?
- Ano, slečno... - Hej, pořád ještě krájím!
Sedněte si a čekejte.
Máme na to celý nálet.
- Podívejte na to. Vsadim se, že je to z černýho trhu! - To by stačilo!
Neboj, mám tě.
Kdo mě má?
Kdo mě má a, no víte, jak?
Zrovna programuji tvůj sestup.
Zůstaň v klidu a drž ruce a nohy uvnitř toho světelného pole.
- Sestup? - Jo a mohla bys vypnout ten mobil?
Ne, opravdu. Ruší mi to přístroje.
víš, že tomu nikdy nikdo nevěří?
Díky, to je mnohem lepší.
Jo, to se mi opravdu ulevilo! Visím na obloze uprostřed německýho náletu
s britskou vlajkou přes prsa, ale hlavně, že mám vypnutý mobil!
Uvidíme se za okamžik.
Mobilní komunikační přístroj indikuje nesoučasnou formu života.
Ne, odsud teda opravdu není.
- Připraveno. Drž se! - Čeho?
Dobrý postřeh.
Mám tě. Je to v klidu, prostě v klidu.
Tažný paprsek, může ti to trochu zamotat hlavu.
Ahoj.
Promiň. To ahoj se tam nějak dostalo dvakrát.
Trochu hloupé, ale víš co, důkladné.
- Jsi v pořádku? - Jsem v pohodě.
- Proč, čekal si, že omdlím? - Vypadáš trochu zamotaně.
A co ty? Vždyť nejsi ani zaostřený...
Ale ne... !
Musí to být z černého trhu. Tohle všechno ti nedaj na kupóny.
Ernie, kolikrát ti to mám říkat? Jsme tu hosté. Nebudeme mít takovéhle poznámky.
- Myješ nádobí. - Ale Nancy.
- Tebe jsem tu ještě neviděla. - On mi o tom řekl.
- Protloukáš se? - Ano, slečno.
Tak to je v pořádku.
Každý jeden plátek. A chci vás vidět pořádně žvýkat.
- Děkuji, slečno. - Díky, slečno.
Děkuji, slečno!
Díky, slečno!
To je v pořádku, všichni zůstaňte na svých místech.
- Je to tu pěkné, že? Kdo má sůl? - Zpět na místa.
Taky tu nemá co dělat.
Takže, bando,
- jaký je ten váš příběh? - Co myslíte?
- Jste bez domova, že? Protloukáte se. - Proč to chcete vědět?
- Jste polda? - Jistě, že nejsem polda.
Stejně, co by s váma polda mohl dělat, zavřít vás za hladovění?
Je rok 1941. Vy v Londýně nemáte co dělat. Měli jste být evakuováni na venkov.
Mě evakuovali. Poslali mě na farmu.
- Tak proč ses vracel. - Byl tam takovej chlap...
Jo, to stejný s Erniem. Dva domovy zpátky.
Sklapni! Na ulici je to stejně lepší. Lepší jídlo.
- Nancy nám vždycky najde to nejlepší jídlo. - Takže to je to, co děláš, Nancy?
- Co je? - Jakmile spustí sirény, najdeš velké rodinné jído,
zatímco všichni jsou dole v protileteckém krytu.
A - bingo - žranice pro všechny londýnské děti bez domova. Pudink pro všechny. Dokud na vás nespadne bomba.
- Je na tom něco špatně? - Špatně? Je to brilantní!
- Jen nevím, jestli je to Marxismus v praxi nebo muzikál z West Endu. - Proč jste mě sledoval?
- O co vám jde? - Chci vědět jak telefon, co není telefon může přijmout telefonní hovor.
- Zdá se, že ty si ta, které se ptát. - Udělala jsem vám laskavost, řekla jsem, abyste to nezvedal. To je vše, co vám povím.
Skvělý, díky! A taky chci najít blondýnu v bristké vlajce.
Myslím jednu určitou, nevzbudil jsem se ráno s nutkavou touhou. Viděl jí někdo?
- Co jsem provedl? - Vzal jste si dva plátky.
- Žádný blondýny ani vlajky. Ještě něco než půjdete? - Jo, vlastně ještě něco,
díky za optání. Něco, co hledám. Spadlo to z oblohy asi před měsícem, ale není to bomba.
Alespon ne obvyklý druh. Nevybuchlo to. Nejspíš se to jen zabořilo.
A vypadá to asi takhle.
Mami, si tam mami?
Mami?
- Kdo přišel poslední? - On. - Ne, ten přišel zadem. Kdo přišel předem?
- Já. - Zavřels dveře?
- Já nev... - Zavřel jsi dveře?
Mami? Mami?
Ma-mi!
- Co to je? Není jednoduché být jediným dítětem ponechaným venku. - Hádám, že vy to dobře znáte.
Ano, vlastně znám.
Není to tak docela dítě.
Ma-mi!
Dobře, všichni ven. Přes zahradu... Teď! Běžte! Pohyb!
Pojď, zlato, musíte jít.
Je to prostě jako hra na honěnou. Vem si kabát. Běž.
Mami? Mami? Pusť mě dál, mami.
Prosím, pusť mě dovnitř, mami.
- Jsi v pořádku? - Prosím, pusť mě dál.
- Nesmíte mu dovolit se vás dotknout. - Co se stane, když se mě dotkne?
- Budete jako on. - A jaký je?
- Musím jít. - Nancy, jaký je?
Je prázdný.
To je on.
Umí rozezvonit telefony. To umí.
Jako s tou policejní budkou jak jste viděl.
'Jsi moje máma?'
'Mami? Pusť mě dál, mami.'
Ma-mi! Ma-mi! Ma-mi!
Zůstaňte si, jestli chcete!
Mami...?
Prosím, pusť mě dál, mami. Prosím, pusť mě dál.
Tvoje máma tu není.
- Jsi moje máma? - Tady žádný mámy nejsou.
Nikdo krom nás děcek.. No, tohohle děcka.
Mám strach.
Proč se tě ostatní děti bojí?
Prosím, pusť mě dál, mami. Bojím se těch bomb.
OK.
Otevírám dvěře.
- Už je líp? - Máš tam světla?
- Ahoj. - Ahoj. - Ahoj.
Nezačínejme s tím zas.
OK.
Takže, hm, kdo ty máš teda být?
Kapitán Jack Harkness, 133. eskadra, královské letectvo, americký dobrovolník.
Lháři. Tohle je psycho papír, řekne mi, co ty chceš.
- Jak to víš? - Dvě věci. Za prvé mám přítele, co ho pořád používá,
a za druhé jsi mi podal kus papíru, který říká, že si svobodný a pravidelně cvičíš.
- Záludná věcička, tenhle psycho papír. - Jo, nesmíš se přestat soustředit, když ho podáváš.
Jo a ty máš "tak trochu" kluka jménem Mickey Smith,
ale vidíš samu sebe jako bez závazků a nespoutanou.
- Cože? - Ve skutečnosti to slovo, cos použila je "dostupná".
- Ani náhodou! - A ještě jedno - "velmi". - Zkusme spolu vycházet i bez psychopapíru.
Tak to bude lepší, že?
- Hezká loď. - Dostane mě kam potřebuju.
Velmi...
- Spockovská... - Jaká?
Hádám, že asi nebudeš odsud, že?
Mobilní telefon, digitálky a látka, kterou nevynaleznou za dalších dvacet let.
- Hádám, že asi taky nebudeš odsud. - Hádáš správně.
- Spálila sis na tom laně ruce? - Jo.
- Parkujeme ve vzduchu. Nemůžou nás zezdola vidět? - Ne.
- Můžu se ti podívat na ty ruce? - Proč? - Prosím?
Už můžeš přestat hrát.
Vím přesně, kdo jsi.
Poznám Časového Agenta na míli daleko.
- Časového Agenta? - Jo, čekal jsem, že se tu někdo z vás objeví.
I když, musím říct, ne na zátarasové vzducholodi. Cestuješ tak často?
Občas se nechám nadchnout.
V...vzducholoďmi.
- Co to děláš? - Zkus zůstat v klidu.
Nanogeny. Subatomoví roboti. Vzduch kolem je jich plný.
Zrovna opravili 3 vrstvy tvojí kůže.
Aha. No, řekni jim dík.
- Můžeme se věnovat obchodu? - Obchodu?
Dáme si drink na terase?
Vem skleničky.
Vím, že na něčem stojím.
- Dobře, máš neviditelnou loď. - Jo.
Z nějakého důvodu u Big Benu.
První pravidlo maskovacích zařízení.
Zaparkuj někde, kde si to budeš pamatovat.
- Jak jste mě sem sledoval? - Jsem ve sledování dobrý, mám na to nos.
- Lidé mě obvykle nedokáží sledovat pokud nechci. - Můj nos má zvláštní schopnosti.
- Jo, tak proto je tak... - Co?
- Nic. - Co?
Nic!
- Mají vaše uši taky zvláštní schopnosti? - Co se to snažíš naznačit. - Dobrou noc, pane.
Nancy... něco pronásleduje tebe a ostatní děti.
Vypadá to jako kluk, ale není. A začlo to asi před měsícem.
Ta věc. kterou hledám. Ta, co spadla z oblohy. Když to přistálo...
- A ty víš, o čem mluvím, že? - Byla to bomba.
-Bomba, co nebyla bomba. Spadlo to na druhé straně Limehouse Green Station. - Vezmi mě tam.
Hlídají to vojáci. Ostnatý drát.
- Nikdy se tam nedostanete. - Zkus mě.
- Opravdu chcete vědět, co se tu děje? - Opravdu to chci vědět.
- Potom je někdo, s kým musíte nejdřív mluvit. - A to je kdo?
Doktor.
Připozdívá se. Měla bych jít.
Vyjednáváme obchod.
Tohle není obchod, ale šampaňské..
Pokouším se nikdy nevyjednávat střízlivý.
Cestuješ sama? Jsi autorizovaná se mnou jednat?
O čem bychom jednali?
Mám něco pro Časovou Agenturu. Něco, co by rádi koupili.
Jsi zmocněná mi zaplatit?
No, měla bych si promluvit se svým...
- společníkem. - "Společníkem"? - Opravdu bych se k němu měla vrátit.
- "K němu"? - Kolik je hodin?
Dobře, to bylo efektní.
Co se efektnosti týče.
Takže, když říkáš "společník",
- jak moc zklamaný bych měl být? - Dobře. Stojíme ve vzduchu,
na vesmírné lodi, během německého náletu.
Myslíš, že je opravdu vhodná doba na to mě balit?
- Asi ne. - No, byl to jen návrh.
Máš ráda Glenna Millera?
Je rok 1941,
vrchol bombardování Londýna, vrchol německých bombových útoků.
A něco dalšího spadlo na Londýn -
plně vybavená Chulská válečná loď.
Poslední svého druhu. Po zuby ozbrojená.
A já vím kde je,
protože jsem ji tam zaparkoval.
Pokud Agentura navrhne správnou cenu,
můžu ti ji dát.
Ale za dvě hodiny,
na ní spadne německá bomba a navždy jí zničí.
To je tvá lhůta. Taková je dohoda.
Teď, můžeme projednat platbu?
- Víš, co si myslím? - Co?
Myslím, že jsi něco říkal.
Dvě hodiny, bomba spadne. Nic nezbyde. Jen prach a kráter.
Sliby, sliby!
Posloucháš vůbec?
Býval si Časovým Agentem a teď si jakýmsi nezávislým pracovníkem.
To je trochu tvrdé. Raději o sobě přemýšlím jako o zločinci.
Vsadím se, že ano.
Takže ten tvůj společník vyřizuje obchody?
No, postupuju mu jich většinu.
- Tak to bychom ho měli najít. - A jak to hodláš udělat?
Snadno - provedu sken na mimozemskou technologii.
Konečně - profesionál.
Bomba je pod tou plachtou. Na noc vztyčují plot.
Vidíte tu budovu? Nemocnici?
Co s ní?
Tam je doktor.
- Měl byste s ním promluvit. - Teď mě víc zajímá, jak se dostanu tam.
- Nejdřív si promluvte s doktorem. - Proč?
Protože potom možná nebudete chtít dovnitř.
Kam jdeš?
V tom domě byla spousta jídla. Mám spoustu hladových krků. Mělo by to tam být bezpečné.
Můžu se tě na něco zeptat?
- Koho si ztratila? - Co?
To jak se staráš o ty ostatní děti. Je to proto, že si někoho ztratila, že?
Děláš to, abys to napravila.
Mého bratříčka.
Jamieho.
Jednou jsem se vydala sehnat jídlo. Tu noc jak spadla ta bomba.
Řekla jsem mu, aby za mnou nechodil. Že je to nebezpečné.
Ale on prostě...
- prostě nebyl rád sám... - Co se stalo?
Uprostřed náletu? Co si myslíte, že se stalo?
- Úžasné. - Co?
1941. Právě teď, nedaleko odsud,
německá válečná mašinérie se žene přes Evropu.
Zem za zemí padá jako domino. Nic to nezastaví, nic.
Dokud jeden malý, vlhký ostrůvek neřekne,
"Ne! Ne... tady ne."
Myš čelící lvu.
Jste úžasní, vy lidi.
Nevím, co to dělá s Hitlerem, ale mě děsíte k smrti.
Tak teda jdi. Dělej, co musíš.
Zachraň svět.
Najdete je všude.
V každé posteli, v každém pokoji. Stovky.
Ano, to jsem viděl.
- Proč na sobě mají ty masky? - Nemají. Kdo jste?
Já jsem... Vy jste doktor?
Dr. Constantine. A vy jste?
- Posílá mě Nancy. - Nancy?
- To jste se musel ptát na tu bombu. - Ano.
- Co o ní víte? - Nic, proto se ptám. Co víte vy?
- Jen co to udělalo. - Ti lidé, byli všichni u toho výbuchu?
Nikdo z nich nebyl.
Jste těžce nemocen.
Umírám, myslím. Jen jsem na to ještě neměl čas. Vy jste doktor?
- Mám své chvilky. - Už jste někoho z nich prohlédl?
- Ne. - Nedotýkejte se kůže.
- Kterého z nich? - Všech.
- Výsledek? - Těžké trauma hlavy, převážně nalevo.
Částečný propad hrudního koše vpravo.
Zjizvení na hřbetu ruky.
Plynová maska jakoby se vtavila do kůže, ale nevidím popáleniny.
Prohlédněte dalšího.
- To není možné. - A dalšího.
- To není možné! - Ne. - Mají stejná zranění.
- Ano. - Přesně stejná. - Ano.
Identická. Všichni. Včetně té jizvy na hřbetu ruky.
- Jak se to stalo? Jak to začalo? - Když ta bomba spadla, byla jen jedna oběť.
- Mrtvá? - Nejdřív. Jeho zranění byla strašlivá.
Druhý den ráno, každý doktor a sestra, kteří ho ošetřovali,
kteří se ho dotkli,
měli přesně ta stejná zranění.
Druhý den ráno, všichni pacienti na pokoji, ta stejná zranění.
Během týdne, celá nemocnice.
Fyzická zranění... jako mor.
Můžete to vysvětlit?
Co si myslíte, že bylo příčinou smrti?
- Trauma hlavy? - Ne. - Zadušení?
- Ne. - Zhroucení hrudního koše? - Ne.
Dobrá, jaká byla příčina smrti?
Žádná nebyla.
Nejsou mrtví.
Je to v pořádku, nejsou nebezpeční.
Jen tam tak sedí. Bez tepu,
bez jakýchkoli známek života.
Prostě jen...
neumřou.
- Prostě tu jen tak jsou? Nikdo nic nedělá? - Snažím se, aby měli pohodlí. Co jiného mám dělat?
- Jen vy? Jste tu sám? - Než začala válka, byl jsem otec a dědeček.
Teď nejsem ani jedno. Ale stále jsem doktor.
- Jo. Ten pocit znám. - Hádám, že plán je vyhodit nemocnici do vzduchu.
a svalit vinu na německou bombu.
- Pravděpodobně je na to pozdě. - Já vím.
Samostatné případy...
samostatné případy propukají... po celém... Londýně.
Držte se dál! Držte se dál!
Poslouchejte!
Horní poschodí, místnost 802.
Tam vzali první oběť, tu z místa dopadu.
- A musíte znovu najít Nancy. - Nancy?
Byl to její bratr. Ví víc, než říká.
Mě to neřekne, ale m...
Maaa-miiii...
jsi... moje...
máma?
Haló? Haló?
Haló?
Dobrý večer. Doufám, že nerušíme. Jack Harkness. Cestou sem jsem toho o vás spoustu slyšel.
Ví to. Musela jsem mu to říct. O tom, že jsme Časoví Agenti.
Je mi potěšením vás poznat, pane Spocku.
- Pan Spock? - Co jsem měla říct? Nemáš jméno.
- Neunavuje tě to "Doktor", Doktor KDO?! - 9 století a stále to zvládám.
Kdes byla? Jsme uprostřed bombardování Londýna. Není zrovna nejlepší doba na procházku.
Kdo se prochází. Letěla jsem na zátarasové vzducholodi.
- Jediný způsob, jak si prohlédnout nálet. - Cože?
Poslyš, co je chulská válečná loď?
Chulská?
Prosím, mami, pusť mě dál.
Bojím se bomb, mami. Prosím, mami.
Mami?
Mami!
Tohle je nemožné. Jak se to stalo?
- Jaká chulská loď tu spadla? - Cože? - Říkal, že válečná.
Ukradl ji a zaparkoval. Někde, kde na ní spadne bomba. Pokud mu neuděláme nabídku.
- Jaká válečná loď? - Záleží na tom? Nemá s tím nic společného. - Začalo to na místě dopadu.
- Má to s tím společného všechno. Jaká vesmírná loď? - Ambulance.
Podívejte, tohle jste honili v časovém tunelu.
Je to vesmírný odpad. Chtěl jsem vás obalamutit, že to má hodnotu.
Je to prázdné. Ujistil jsem se. Nic než skořápka.
Hodil jsem to po vás, viděl jsem vaší loď na cestování časem -
mimochodem miluju ten retro vzhled, supr panely -
- nahodil jsem vám návnadu. - Návnadu?
Chtěl jsem vám to prodat a zničit to, než zjistíte, že to nemá hodnotu.
- Říkals, že je to válečná loď. - Ve válkách mají ambulance.
Byl to podfuk. Chtěl jsem vás podfouknout. To je to co jsem, podfukář.
- Myslel jsem, že jste Časoví Agenti, ale to nejste? - Jen pár dalších nezávislých pracovníků.
Měl jsem to vědět podle toho, jak splýváte s místním koloritem.
Holka s vlajkou je dost hrozný, ale kapitán ponorky?!
Každopádně, ať se tu děje cokoli, nemá to co dělat s tou lodí.
Co se tu děje, Doktore?
Lidská DNA je přepisována.
- Idiotem. - Co tím myslíš?
Nevím, nějaký virus mění lidi v tyhle věci. ale proč?
Za jakým účelem?
Mami?
Kde je moje máma?
Ma-mi?
Jsi moje máma?
Mami! Mami! Mami!
- Co se to děje? - Nevím.
Mami?
To jsem já - Nancy!
- Mami! Mami! - Nedovolte jim se vás dotknout. - Co se stane, když se nás dotknou.
Díváte se na to.
- Jsi moje máma? - Jsem Nancy, tvá sestra.
Jsi mrtvý, Jamie. Mrtvý.
Ma-mi! Ma-mi!
Mami! Mami! Mami!
Překlad: Lyta
Věřte mi, nemám s tím nic společného.
Řeknu ti, co se stalo, zapomněl sis nastavit budík. Je den výbuchu sopky.
- Dobře, dveře by to měly chvíli udržet. - Dveře? Zeď to nezastavila!
Počkej, Nehýbej se. Na nic se mě neptej, jsem v jednom ohni.
Umíš kroky, pak mi je ukaž. Svět neskončí, protože Doktor bude tančit.
Držte se dál!
- Mami!
Doktore!
Uzavřete brány, prostě to udělejte!
Všechna ta zbraňová technologie v rukou 4letého dítěte hledajícího maminku.
a nic na celém světě ho nezastaví.