# Bylo to jak zimní měsíc
# Co svítí poutníkům
# Její úsměv vyšel mi vstříc
# Nám všem viníkům.
# Má láska je noc
# Má láska je den
# Ana je můj svět. #
Jakou to přesladkou píseň mi zde pěješ mládenče.
Nač čekat máme, co říkáš?
Ach ano, dnešní je ta noc!
Chcete vstoupit, odvážný pane?
To chci!
Lilith, toto nemůže být domov někoho tak krásného?
Odpusť mi, to je odporné.
Pššš, taková slova nepřísluší ústům milence.
Och, tvůj polibek mě proměnil!
Nápadník by měl poznat rodiče své milé -
Matka Zkázoprstá!
A matka Krveproudá!
Brzy, v hodinu slov utkaných
opět povstaneme
a tato pomíjivá Země bude zahubena!
Překlad: Wolverine a Indy Korekce: Indy & meyla
Doctor Who
Šifra mistra Williama
Jak ale cestuješ časem, co to pohání?
Zbavme to všeho tajemsví a zábavy. Nechtěj to vědět, prostě to funguje.
Pevně se drž!
- Páni! Musíš na tuhle věc dělat nějaký zkoušky? - Jo a já je neudělal.
Tak, teď si to užij, slíbil jsem ti jeden, právě jeden výlet.
Za těmito dveřmi...
...úžasný nový svět.
Kde jsme?
Podívej se...
Po tobě.
Tak to si ze mě děláš srandu.
Děláš si ze mě takovou srandu. Můj Bože. Dokázali jsme to!
Cestovali jsme v čase.
KDE jsme?
- Promiň, to je pro mě nový jazyk. KDY jsme? - Pozor!
Splašky letí!
Někdy před vynálezem záchodu.
To ještě není tak zlý. Pracovala jsem v nočních směnách na Nově.
Ale jsme v bezpečí? Můžeme se pohybovat kolem a tak?
Samozřejmě, že můžem. Proč se ptáš?
No, ve filmech, když šlápneš na motýla, tak změníš budoucnost celého lidstva.
Tak víš co, tak nešlapej na motýly. Co ti kdy motýli udělali?
A co když třeba zabiju svého dědečka?
- Máš to v plánu? - Ne! - Tak je to v pohodě.
Tohle je Londýn?
Asi jo, někdy kolem roku 1599.
Och, ale počkej, budu tady v pohodě?
- Neprodají mě jako otroka? - Proč by to dělali? - Nejsem tak docela bílá, jestli sis toho nevšiml.
No a? Taky nejsem člověk. Prostě se chovej, jako by ti to tady patřilo.
...alžbětínská Anglie není zase tak odlišná od tvé doby.
Podívej. Recyklují odpad.
- Rozhovor u chladiče na vodu. - A Zemi pohltí plameny!
Globální oteplování.
Ano. A zábava, lidová zábava pro masy. Jestli se nemýlím,
tak jsem u řeky v Southwarku, hned vedle...
Och ano!
...divadla Globe,
úplně nového, právě otevřeného!
Přesně řečeno, není to koule, je to tetradekagon, má 14 stran, a uvnitř sám bard.
Počkej, snad nemyslíš...
- Tam je Shakespeare!? - Ano.
- Slečno Jonesová, doprovodíte mě do divadla? - Pane Smithi, doprovodím!
- Až se vrátíš, můžeš všem říct, že jsi viděla Shakespeara. - A pak se nechat zavřít do blázince.
To je úžasné! Prostě úžasné! Za ten smrad to stálo.
A tamto jsou chlapi oblečení za ženský, jo?
Londýn se nikdy nezmění.
Kde je Shakespeare? Já chci vidět Shakespeara! Autora! Autora!
- Dělají tohle lidi, křičí "Autora"? - Autor!
Autora!
Autora, autora, autora!
No, teď už ano.
Je trochu jiný, než na portrétech.
Génius! Je to génius, TEN génius, nejlidštější člověk, co kdy byl.
A teď ho uslyšíme mluvit. Vždycky vybírá ta nejlepší slova, nová, úžasná slova...
Držte ty svý tlustý huby!
- Ach jo! - Svý hrdiny bys nikdy neměl potkat.
Máte skvělý vkus, to vám povím. Och, to je paruka!
Oviň moc ublížení,
čas přichází ke kouzlení.
Ale já vím, co si všichni myslíte. Marná lásky snaha má divný konec. Prostě najednou skončí.
- Dostanou kluci holky? Nelámejte si tím hlavu, brzo to zjistíte.
Kdy? Kdy?
V pravý čas. Nespěchejte na génia.
Kdy?
Zítra večer!
Premiéra mé nové hry!
Pokračování, nic menšího!
A říkám jí Slavná lásky snaha!
Nejsem odborník, ale o Slavné lásky snaze jsem nikdy neslyšela.
Přesně. Ztracená hra. Neexistuje, jenom v pověstech.
Zmínka je v seznamu jeho děl, ale nikdy se neobjevila. Nikdo neví proč.
Nemáš kameru nebo tak něco? Mohli bysme ji nahrát a střelit. Až se vrátíme, vyděláme balík.
- Ne! - To by bylo špatný.
- Jo, jo. - Jak to, že zmizela?
No... chtěl jsem tě vzít jenom na rychlý výlet v TARDIS,
ale hádám, že můžeme zůstat o něco déle.
Tady máš, Wille. Napij se! V tomhle hostinci je dost piva na potopení Španělů.
Dolly Baileyová, zachránila jsi mi život!
Dnes večer udělám víc, než jen to.
A ty, děvče, pospěš si s úklidem, mluvě pánů je lepší nenaslouchat.
- Ano, madam, promiňte, madam. - A ty ses snad zbláznil, Wille!
Slavná lásky snaha? Nejsme připraveni. Měla být až příští týden. Proč jsi to řekl?
- Ještě není hotová. - Už mi zbývá jen poslední scéna, ráno to máte.
Ahoj! Promiňte, neruším, že? Pan Shakespeare, ano?
Och ne, ne, ne, ne, kdo vás pustil dovnitř?
Žádné autogramy, ani společné obrazy. Neptejte se mě, kde beru nápady. Díky za zájem.
Buďte hodný chlapec a padejte do...
Jejdanánku!
Sedněte si hned vedle mě. Vy dva si běžte nechat došít kostýmy, tak běžte.
Pojďte, kluci, William si našel novou múzu.
Sladká paní.
Takové nezvyklé šaty, tak...
- padnoucí. - Tož to máte recht.
Ne, ne, to nedělej.
Ne.
Já jsem Sir Doktor z Tardis a tohle je moje společnice, slečna Martha Jonesová.
- Zajímavé, ten kousek papíru je prázdný. - No, tak to je...
...velmi chytré.
To to dokazuje, absolutní génius.
Ne, tady se to píše. Sir Doktor, Martha Jonesová.
- Je prázdný. - Psychopapír. Dlouhý příběh, nesnáším, když musím začínat od začátku. - "Psycho"?
To slovo jsem ještě nikdy neslyšel a slova jsou můj obor. Kdo přesně jste?
- Ale k věci. Kdo je vaše půvabná mouřenínka? - Co jste to řekl?
Hups. To není slovo, které dnes používáme?
Etiopka, snědá slečna, africká královna?
Nemůžu věřit, že tohle slyším.
To je politická korektnost naruby. Martha je ze vzdálené země. Freedonie.
Promiňte! Dost všeho!
To je hanebné chování, nová hra bez varování!
Chci vidět scénář, pane Shakespeare!
Jako Pán zábav musím zaregistrovat a prozkoumat každý nový scénář,
- než může být předveden. - Zítra ráno, první věc, kterou udělám. Pošlu vám to.
Nepracuji podle vašeho plánu, vy pracujete podle mého. Scénář, teď!
- Nemohu! - Tak bude zítřejší představení zrušeno.
- Tady se taky obchází, co? - Vrátím se do své kanceláře pro příkaz ke zrušení.
I kdyby to měla být poslední věc, kterou udělám, Slavná lásky snaha nebude nikdy hrána!
Omlouvám se, pane, odpusťte mi. Ať si nezraníte svou krásnou hlavu, pane...
Zadrž, nemravná ženo!
Vrátím se později.
Ach, mé matky!
Někdo se snaží zastavit zítřejší představení!
- Ale to musí být zítra. - Slavná lásky snaha musí být zahrána!
Nebojte se!
Zaříkejte se mnou.
Voda zhasí i lítý plamen stáhne život chlapců, panen
Tak, tajemství vyřešeno! Se Slavnou lásky snahou je konec.
Myslela jsem, že by to mohlo být něco tajemnějšího.
Pomozte!
- To je ten chlápek Lynley. - Co mu je?
- Nechte to na mě, já jsem doktor. - Já taky, teda skoro.
Nyní zastav rychle, prudce z těla vyrvi...
...zastav srdce!
Ulehni ve věčný spánek.
Nastartovat srdce... Pane Lynley, slyšíte mě?
Budete v pořádku.
Co to sakra je?!
Takovou smrt jsem ještě neviděl. Jeho plíce jsou plné vody, utopil se.
Nevím, jako... rána do srdce? Neviditelná rána.
Dobrá paní, tento ubohý muž zemřel na náhlou nerovnováhu tělních tekutin.
- Přirozená smrt. Zavolejte strážníka. - Ano, pane. - Já to udělám, paní.
A tohle jsi jim říkal proč?
Je středověk. Když jim řeknu pravdu, zpanikaří a budou si myslet, že je to čarodějnictví.
OK, a co to teda bylo?
Čarodějnictví.
Lektvar je připraven, vezmi si ho.
Kouzelná slova pro zmučenou mysl hertepce.
Shakespeare nás vysvobodí!
Mysl génia odemkne Krvavý příliv!
Tuto noc za vlaha,
dokončena budiž Slavné lásky snaha!
Našla jsem vám pokoj, sire Doktore, jste na druhé straně.
Ubohý Lynley. Tolik zvláštních událostí.
Navíc země Freedonie, kde žena může být felčarem?
Kde žena může být, čím chce.
A vy, sire Doktore. Jak může muž tak mladý mít tak staré oči?
Hodně čtu.
Všední odpověď, jo, to také dělám.
A vy, díváte se na něj, jako když jste překvapená, že existuje.
Je pro vás takovou záhadou, jako pro mne.
Myslím, že bychom se měli rozloučit.
Musím pracovat, mám hru, co musím dokončit.
Ale zítra dostanu své odpovědi, Doktore,
a zjistím více o vás a roli, kterou hrajete.
- Celý svět je jeviště. - Hmm.
To někdy použiju. Dobrou noc, Doktore.
Dobrou, Shakespeare.
Není to zrovna pětihvězdičkový hotel, že?
Bude to stačit, viděl jsem horší.
Nemám ani kartáček na zuby.
Obsahuje venušanskou mátu.
- Takže, kdo bude spát kde? Je tady jenom jedna postel. - Vejdeme se.
Tak pojď.
Takže, kouzla a tak, to je překvapení. Je to jako v Harry Potterovi.
Počkej si na sedmou knihu. Jé, já brečel.
Ale je to skutečné? Myslím, čarodějnice, černá magie a všechno, je to skutečné?
- Samozřejmě, že není. - A jak já to mám vědět?
Sotva jsem začala věřit na cestování časem, tak mě nech.
Vypadá to jako čáry, ale není. Nemůže být.
Budeš tam stát celou noc?
Tak se trochu posuň.
Promiň. Není tu moc místa. Pro nás dva.
Jedna postel, může se stál cokoliv.
Je tady nějaká psychická energie, ale člověk by ji nemohl využít...
...ne bez generátoru velkého jako Taunton, a ten bysme viděli. Ne.
Něco mi uniká, Martho.
Je to blízko...
...dívá se mi to do obličeje a já to nevidím.
Rose by to věděla.
Ta moje přítelkyně, Rose, by právě teď řekla přesně tu správnou věc.
No, to se nedá nic dělat, ty jsi nováček. Nevadí.
Zítra tě vezmu zpátky.
Skvělý!
Spoutej mysl, vezmi muže,
zrychli slova,
ať píše, nuže!
Wille!
Tak mám hotovo, čas na tvou speciální odměnu. Aj, nejsem dnes první!
Koště tvé si k letu půjčím, tebe proto navždy umlčím.
Co...?
Co to bylo?
Zastavilo se jí srdce.
- Zemřela strachy. - Doktore...
Co jsi viděla?
Čarodějnici.
Och, sladká Dolly Baileyová.
Přestála tady tři morové rány. My jsme všichni utíkali jako krysy.
Ale co ji mohlo tak vyděsit. Měla nezměrného ducha.
Když světlo umírá, braň se, řvi o pomoc.
- To bych mohl použít. - Nemohl, to už někomu patří.
Jde o to, že Lynley se utopil na suchu, Dolly zemřela hrůzou a oba byli spojeni s vámi.
- Obviňujete mě? - Ne, ale viděla jsem čarodějnici.
Velkou, jak jen chcete,
- chechtala se a letěla pryč. Vy jste psal o čarodějnicích. - Psal? A kdy to bylo?
Ještě nepsal.
- Peter Streete mluvil o čarodějnicích. - Kdo je Peter Streete? - Náš stavbyvedoucí.
- Kreslil plány ke Globu. - Architekt.
Počkejte, architekt! Globe! Pojďte!
Sloupy, aha, a 14 stran...
Vždycky mě zajímalo, a nikdy jsem se nezeptal, Wille, proč 14 stran?
Tvar, který se Peterovi zamlouval nejvíc, to je vše.
- Říkal, že to nejlépe ponese zvuk. - Ale 14? Proč je mi to povědomé?
- 14? - V sonetu je 14 řádek.
Dobrý postřeh. Slova a tvary, následující stejný záměr.
14 řádek, 14 stran, 14 faset.
Tetradekagon! Mysli, mysli, mysli! Slova, písmena, čísla, řádky...
- Ale tohle je jenom divadlo. - Ano, ale v divadle je kouzlo, ne?
Vy byste to měl vědět. Stoupnete si na jeviště.
Řeknete správná slova správným přízvukem ve správnou chvíli. Můžete lidi rozplakat,
nebo rozjásat radostí. Změnit je...
Můžete zde změnit mysl lidí pouhými slovy.
- A když to přeženete... - Je to jako tvoje policejní budka. Malá dřevěná bedna, ale tolik síly uvnitř.
Martho Jonesová, líbíš se mi! Ale víš, co ti řeknu?
- Peter Streete by to věděl, můžu s ním mluvit? - Nedostanete odpověď.
- Měsíc po tom, co to tu dokončil, se zbláznil. - Proč, co se stalo?
Začal žvanit o čarodějnicích, slyšet hlasy, blábolit.
- Jeho mysl byla zkažená. - Kde je teď ? - V Bedlamu. - Co je Bedlam? - Betlémská nemocnice. Blázinec.
- Musíme tam jít, teď hned, pojď. - Počkejte! Jdu s vámi. Chci u toho být. Ralphe,
poslední scéna, jak jsem slíbil. Opiš ji, rozdej ji, nauč se ji, cvič si ji.
Vrátím se, než se zvedne opona, a pamatuj, nikdy nevíš, třeba se objeví královna.
To zrovna! Nikdy nepřijde.
Řekněte mi o Freedonii, kde žena může být doktorem, spisovatelem, hercem?
- Téhle zemi vládne žena. - Ona je z královského rodu, to je boží dílo.
Vy jste ale královská krása.
Náhodou vím, že na venkově máte manželku.
- Ale Martho, tohle je město. - Jdeme!
- Zaflirtovat si můžeme později. - Je to slib, Doktore?
Ach, 57 akademiků zas má co přetřásat. A teď jdeme!
Slavná lásky snaha. Pokračování nemám rád, nebývají tak dobrá, jako první díl.
Viděl jsi tohle? Musel spát, když to psal.
- Nevím ani, co to znamená. - To se dá říct o většině jeho prací.
Ach, ale alespoň to jsou moje věty.
Jsem uprostřed jeviště!
"Světlo Shadmochova dutého Měsíce svítí na bod v prostoru,"
"mezi dravidiánským pobřežím..."
Co to bylo?
"...dravidiánským pobřežím a lineární pět devět tři nula jedna šest."
Duch mísí éter!
Příliš brzy! Příliš brzy!
Nebojte se, mé matky,
je to jen zkouška toho, co přijde.
"...a zasáhne odporný háj Rexelu čtyři..."
U všech svatých.
Je to duch.
Je to zlý stín.
Myslím, že bychom o tom neměli už nikdy mluvit,
jinak sami skončíme v Bedlamu.
Přeje si lord Doktor zabavit, zatímco čeká?
Můžu tyhle šílence postavit do latě, předvedou pěkné představení.
- Bandog a Bedlam! - Ne. Nepřeji.
Počkejte zde, páni, než...
...ho upravím pro dámu.
Takže tomuhle říkáte nemocnice?! Bičují tady pacienty pro pobavení panstva.
- A sem jste dal svého přítele? - Ve Freedonii je vše tak jiné.
Ale vy jste chytrý! Opravdu si myslíte, že tohle místo lidem pomáhá?
Šílel jsem, ztratil jsem rozum. Strach z tohoto místa mě napravil. Slouží svému účelu.
- Jak jste šílel? - Ztratil jste syna.
Můj jediný chlapec.
Černá smrt ho vzala. Ani jsem u něj nebyl.
To jsem nevěděla. Je mi to líto.
Všechno jsem pak zpochybňoval. Marnost téhle prchavé existence. Být, či nebýt...
To je docela dobrý.
Měl byste si to zapsat.
Ani ne. Moc okázalé.
Tudy, můj pane.
- Můžou být nebezpeční, neznají svou sílu. - Pomáhá, když je zrovna nebičujete. Ven.
Petere...
Petere Streete?
Je pořád stejný.
Nic z něj nedostanete.
Petere?
Co je to? Musím to vidět.
Ten cizinec.
Byl v hostinci se Shakespearem.
Už tehdy se mi zdálo, že voní něčím novým.
Teď navštívil blázinec - architekta.
Petere, já jsem Doktor.
Jdi do minulosti.
Rok zpět.
Nech svou mysl jít zpět, kdy bylo vše krásné a zářivé.
Všechno, co se stalo od té doby, se stalo někomu jinému.
Byl to jenom příběh.
Pohádka.
Zapomeň na ni.
To je ono.
Zapomeň na ni.
Řekni mi ten příběh, Petere.
Řekni mi o čarodějnicích.
Kdo je tento Doktor?
Proč přichází teď, v době naší slávy?
Zkázoprstá! Přesuň se!
Zahub Doktora,
zahub ho!
Zahubit...
Čarodějnice... promlouvaly k Peterovi.
V noci, šeptaly.
Šeptaly...
Přinutily Petera postavit Globe podle jejich plánu. JEJICH plánu.
14 zdí.
Vždycky 14.
Když byla práce hotova...
zlomily ducha ubohého Petera...
Ale kde viděl Peter čarodějnice? Kde ve městě?
Petere, řekni mi to.
Musíš mi to říct, kde byly?
Allhallows Street...
- Tolik slov... - Co to sakra? - Jen jeden dotek srdce.
NE!
Čarodějnice! Vidím čarodějnici.
Kdo bude další?
Jen jeden dotek.
Zastavím vaše zoufalá srdce.
Ubozí, křehcí smrtelníci.
- Pusťte nás ven! - To nebude fungovat, to tady řve každej.
Kdo zemře první?
- No, když hledáte dobrovolníky... - Nedělej to! - Doktore, můžete ji zastavit?
- Žádný smrtelník nemá tu moc. - Ale síla je ve slovech.
- Když najdu to správné, když tě poznám... - Nikdo na Zemi nás nezná.
Tak to je dobře, že jsem tady. Humanoid, samice, používá tvary a slova pro ovládání energie.
14!
To je ono! 14 hvězd rexelské planetární soustavy.
Zrůdo, pojmenovávám tě... Carrionit!
Co jsi udělal?
Pojmenoval jsem ji. Síla jména. To je stará magie.
Ale magie neexistuje.
Je to trochu jiná věda. Vy jste si vybrali matematiku.
Správná čísla ve správné rovnici můžou rozdělit atom. Carrioniti používají slova.
Používají na co?
Na konec světa.
Zná nás.
Vyslovil naše jméno.
Pak pozná smrt!
Zemře mojí rukou.
Mé matky, čas nadchází, musíte jít do Globu, běžte!
Připojím se k vám, až tento Doktor vydechne naposledy.
Carrioniti zmizeli dávno na počátku vesmíru.
- Nevěděli jsme, zda byli skuteční nebo to byla jen legenda. - Já hlasuji pro skutečnost. - Ale co chtějí?
Novou říši na Zemi.
- Svět kostí, krve a čar. - Ale jak?
Dívám se na muže, který pro to má správná slova.
Já? Ale já nic neudělal.
Počkat, co jste dělal minulou noc, když byl ten Carrionit v místnosti?
Dokončoval jsem hru.
Co se stane na poslední stránce?
Chlapci dostanou dívky, trochu si zatancují, je to vtipné a nutí to, jako vždy, zamyslet se.
Kromě těch posledních pár řádek.
Ani se nepamatuji, že bych je psal.
To je ono.
Použily tě.
Daly ti ta poslední slova, jako kouzlo, jako kód! Slavná lásky snaha je zbraň!
Správná slova pronesená na správném místě, tvar Globe jako měnič energie!
Hra - to je ono! A to můžete použít!
Zanechali jsme milence z Navarre oddělené.
Žádný nezískal marnou lásku, postačí Slavné lásky snaha?
Allhallows Street, tady to je. Martho, najdeme je. Wille, vy běžte do Globu.
Musíte zastavit tu hru!
Všechny ty roky jsem byl nejchytřejší člověk kolem. Vedle vás nevím nic.
- Och, nestěžujte si. - Nestěžuji si, je to skvělé. Hodně štěstí, Doktore.
- Hodně štěstí, Shakespeare! "Znovu do roztržky!" - To se mi líbí...
Počkej chvíli, to jsem napsal já.
Tak pohyb!
Oko má být spokojeno tam, kde spočine.
Trpělivost, mé sestry, trpělivost...
Zastavte hru!
Je mi líto, dámy a pánové, ale zastavte! Toto představení musí hned skončit.
Každý je teď kritikem.
- Slovotepec! - Neboj se!
Mám panenku.
Je mi líto, vrátíme vám peníze, ale tato hra nesmí být hrána.
Je opilý, nebo co? Dostaň ho odsud.
Račte prominout, náš mrzutý Will
psal celou noc hru a pivo pil.
Teď nás už nic nemůže zastavit.
Allhallows Street.
Ale který dům?
Uniká mi něco?
Svět neskončil v roce 1599, prostě ne. Podívej na mě, jsem živoucí důkaz.
Jak vysvětlit pravidla nekonečného toku času. Už vím.
- Přesně jako v "Návratu do budoucnosti"! - V tom filmu?
Ne, v románu. Samozřejmě, že ve filmu! Marty McFly změní historii...
A začne mizet! Můj Bože, budu taky mizet?
Ty a celá budoucnost lidské rasy - končí, právě teď,
v roce 1599, pokud to nezastavíme.
Ale který dům?
Takže čarodějný dům.
Beru to tak, že nás už čekáte?
Myslím, že smrt na vás čeká už dlouho.
Tak jo! Teď je řada na mně.
Vím, jak se to dělá.
Pojmenovávám tě Carrionit!
Co jsem udělala špatně? Ten prst?
Síla jména funguje jen jednou.
Sleduj.
Koukám na tě, ženo nová, tvé jméno je Martha Jonesová!
Co jsi to udělala?
Bohužel jenom spí. Je to zvláštní,
jméno má menší účinek, jako by nebyla ve svém čase.
A ty, sire Doktore...
Fascinující.
Není žádné jméno.
Proč by muž tak zoufale skrýval své jméno?
Ale to se podívejme!
- Jedno slovo nad tebou má moc, která bolí. - Jména na mě nefungují.
Tvé srdce zchladlo, jsi jak morous,
protože jsi ztratil svou...
Rose.
Velká chyba,
protože tohle jméno mě nutí bojovat dál.
Carrioniti zmizeli, kam jste šli?
Věční našli správné slovo, které nás uvrhlo do hluboké temnoty.
- Jak jste uprchli? - Nová slova, nová a zářivá.
Z mysli jako žádné jiné.
Shakespeare.
Jeho syn zemřel.
Žal génia -
nezměrný žal,
tolik šílenství, že nám umožnilo vstoupit.
- Kolika z vás? - Jen třem. Ale dnešní hra obnoví zbytek.
Poté bude lidská rasa odstraněna, jako mor.
A z tohoto světa povedeme vesmír zpět ke starým způsobům krve a magie.
Tak to máte co dělat. Nejdříve...
se musíte dostat přese mne.
To by měla být radost...
když uvážíme, že můj nepřítel má tak půvabné rysy.
Tak to je další druh magie, který na mě zaručeně nefunguje.
To ještě uvidíme.
Na co to bylo, proč jsi to udělala?
Suvenýr.
Tak mi ho vrať.
Tak tohle je ale podvod.
Podívej, Doktore.
Pro Carionity nejsou lidé ničím jiným,
než loutkami.
Ty tomu můžeš říkat magie, ale já tomu říkám Replikační modul DNA.
K čemu je ti tvoje věda teď?
Můj Bože, Doktore! Neboj se, mám tě.
Počkej, šéfe.
Dvě srdce?!
Děláš z toho zlozvyk.
Pracuje mi jenom jedno srdce, jak to vy lidé vydržíte?
Musím nastartovat to druhé. Prašť mě. Udeř mě do hrudi.
Na druhou stranu! Do zad, do zad!
Trochu doleva.
Skvělé. Tak jdem. Bum-ta-ra-ta. Co tady tak stojíš? Jdeme.
A ten Doktor?
- Mrtvý. - Ženy si něco připravily.
Maria předvede sestup Isis z nebes...
Ach, přichází Costard.
Pánové!
- Jdeme špatně. - Ne, nejdeme. - Jdeme špatně!
Pohleď na hnusnou stranu ženské lásky!
To již není moderní.
Teď to přijde, matky.
Poslední slova, která aktivují tetradekagon.
Mezi dravidiánským pobřežím a lineární pět devět tři nula jedna šest sedm celá nula dvě.
A zasáhne odporný háj Rexelu čtyři. Aktivuj spoluzářící krystal!
Portál se otevírá, už to začíná.
Říkal jsem vám to! Říkal.
Dveře na jeviště!
"Zastavte hru!" Ano, řekl jsem jasně "Zastavte hru!"
- Praštil jsem se do hlavy. - Nedrbej si to, nebo budeš plešatět.
Myslím, že to je moje narážka.
Teď začíná tisíciletí krve.
Doktor žije!
Tak bude sledovat, jak se tento svět stane prašivým ladem.
Přicházejí! Přicházejí!
- Pojď, Wille! Historie tě potřebuje! - Ale co mám dělat? - Zvrať to! - A to udělám jak?
Tvar Globe dává slovům sílu. Ty jsi slovotepec -
- jedinečný, skutečný génius, jediný člověk dost chytrý na to, aby to dokázal.
- Jaká slova? Žádná mě nenapadají. - Jsi William Shakespeare.
- Ale ty věty Carrionitů potřebují takovou preciznost. - Věř si.
K tobě přicházejí slova jako kouzlem!
Správný zvuk, správný tvar, správný rytmus, slova, která vydrží navždy.
To uděláš, Wille, zvolíš ta správná slova. Do toho! Improvizuj!
Uzavři se jámo nenávistné hniloby!
Jak rozkládá se pleticha čarodějek!
Ty kradeš mé mysli, děláš ze mne hračku
můj ustaraný doktor říká, že jí nejsem!
Ne! Slova síly!
Zkažené carrionitské přízraky, přerušte své triky,
Sedm šest jedna tři devět nula...
A vyhnáni budiž tvorové... humus... říkám vám...
Expelliarmus!
Stará dobrá JK!
Hluboká temnota... Všechny jsou pohlceny! Ne...!
Slavná lásky snaha!
Támhle letí.
Myslí si, že to byly speciální efekty.
Vaše efekty jsou vpravdě speciální.
To není tvůj nejlepší kus.
A tak říkám, srdce za srnce, dlaně za laně.
- To nechápu. - Tak mi řekni vtip z Freedonie.
Fajn. Shakespeare přijde do baru.
A výčepní říká: "Barde, tohle je Bar D."
Och, to je geniální! Nedává to smysl, ale to nevadí, pojď sem.
Právě jsem tě potkala.
Doktor tě nemusí nikdy políbit. Proč nepobavit muže, který může.
Nevím, jak vám to mám říci, ó velký génie, ale tvůj dech hrozně smrdí.
Vzadu máte skvělý obchod rekvizitami.
Nejsem si tím jistý, ale...
...tohle mi připomíná Sycoraxe.
Sycorax? Krásné slovo. To si od vás také vezmu.
- Měl bych z toho mít 10 %. Jak je na tom vaše hlava? - Pořád bolí.
Sehnal jsem vám tohle...
Nákrčník.
Pár dní to noste, než se to zlepší. Ikdyž...
...byste si to mohl nechat. Sluší vám. - Co ta hra?
Pryč. Hledal jsem všude, všechny kopie Slavné lásky snahy vyletěly do nebe.
- Moje ztracené mistrovské dílo. - Mohl byste ho napsat znovu.
Jo, radši ne, Wille.
V těch slovech je stále síla, asi bude lepší, když zůstanou zapomenuta.
Ale já mám nové nápady!
Možná je čas napsat o otcích a synech.
Na památku mého syna. Mého drahého Hamneta.
- Hamneta? - To je on. - Ham...net? - Co je na tom špatného? - No nic,
Už abychom letěli. V TARDIS mám krásnou poličku, kde tahle sebranka může ječet celou věčnost.
- A musím Marthu vrátit do Freedonie. - Myslíte cestovat časem a prostorem?
- Cože to? - Vy jste z jiného světa a Martha je z budoucnosti.
Není těžké na to přijít.
- To je úžasné. Vy jste úžasný. - V mnoha věcech jsme si podobní, Doktore.
Martho, nech mě se rozloučit novou básní.
Sonet pro mou snědou paní!
Mám srovnávat tě s letním dnem?
Krásnější, mírnější...
Wille! Nebudeš tomu věřit! Je tady! Objevila se!
Celé město o nás mluví. Slyšela o poslední noci a chce, abychom to zahráli znovu!
- Kdo? - Její Výsost, je tady.
Královna Alžběta I.!
Doktore!
- Co? - Můj zapřísáhlý nepřítel!
- Co? - Sražte mu hlavu! - Co?
- Na tom nezáleží, utíkej! Ahoj, Wille! A díky! - Zastavte toho zkázonosného Doktora!
Stůjte, ve jménu královny.
- Co jsi udělal, že jsi ji tak rozčílil? - Jak to mám vědět, ještě jsem ji ani nepotkal.
Takové už je cestování časem. Stejně, už se nemůžu dočkat....
...to je něco, na co se můžu těšit.
Jsme uprostřed New New Yorku...
Přišel.
Musíte ji pustit!
Martho!
Musím mluvit s policií.
- Chcete Štěstí? - Kyblík Hněvu. - Kolik toho chcete zapomenout?
Na stopaře jste dobře oblečen.
Říká se, že na Dálnici lidé mizí.
Některá auta prostě zmizí a už je nikdy nikdo nevidí.
Protože tam dole něco žije.
Co jsou sakra zač?
Překlad: Wolverine Básnická korektura: Indy Gramatická korektura: meyla