Zavři oči a řekni mi, co vidíš.
Knihovnu.
Otevři oči.
Kde jsi teď?
V obýváku, Dr. Moone.
Když zavřeš oči...
Jsem v knihovně.
Nyní se tam vrať.
- Jsi tam? - Ano.
Na stejném místě?
Ne, pokaždé je to jiné.
Knihovna je nekonečná.
Jak se tam pohybuješ?
Stačí si přát.
- Co se děje? - Někdo tu je.
Nikdo tu nemá být! Nikdo sem nesmí.
O nikom nemluvila. Vždy byla sama.
Někdo je v mé knihovně.
Ne, nesmíte sem.
Poslouchej.
Knihovna je v tvé mysli.
Já vím, ale někdo tu je!
Ahoj!
Omlouvám se za to vpadnutí.
Můžeme se tu zastavit?
Překlad: Indy
Ticho v knihovně
Knihy lidé nikdy nepřestali milovat.
51. století.
Lidé mají hologramy a downloady do mozku,
ale ta vůně knih, to je něco. Nadechni se.
Knihovna.
Tak velká, že nepotřebuje jméno.
Knihovna s velkým "K".
Úplné město.
Je to doslova svět.
Jádro planety je počítač. Největší pevný disk.
Tady nahoře je každá kniha kdy napsaná.
Celý kontinent samá Bridget Jones, Monty Pythonové.
Nové, extra vytištěné edice.
Jsme poblíž rovníku, takže...
...jsme v oddělení životopisů.
Ty miluju.
To jsi celý ty, na konci musí být smrt.
Smrt je dobrá, bez ní by nebyla komedie.
Smrt nám dává rozměr. Hele!
- Spoilery. - Cože?
Knihy z budoucnosti. Nekaž si překvapení dopředu.
Není cestování s tebou jeden velkej spoiler?
Držím tě stranou od velkých dějových zvratů.
Což mi, koukám, moc nejde.
Tohle je totiž největší knihovna vesmíru.
Tak kde jsou všichni.
- To ticho. - V knihovně.
Planeta.
Celá planeta.
Možná je neděle.
Nikdy nepřistávám o nedělích.
Jsou nudné...
Možná jsou jenom všichni zticha.
Možná.
Ale systém by je ukázal.
Proč jsme tu? Ale vážně.
Jen procházíme.
Ne, vážně!
Chtěl jsi na pláž a najednou knihovna.
Tohle je zajímavé.
Hledá živé bytosti.
Když dám hledat základní humanoidy -
Pár končetin a tvář, nikdo mimo nás.
Ničehoš nič.
Pokud ale rozšířím filtr na jakoukoliv formu života.
Milion milionů.
Pak to stroj vzdá.
Milion milionů.
Nic tu ale není.
Nikdo tu.
Ani hlásky.
Tolik forem života
a ticho jako v hrobě.
Ale nikdo tu není.
Jsou tu jen knihy. Nemyslí tím knihy?
Knihy nejsou živé, že?
Vítejte!
- Šlo to odtamtud. - Jasně.
Zdvořilostní uzel 710/aqua.
Užijte si Knihovnu a respektujte osobní přístupová hesla
ostatních čtenářů bez rozdílu rasy či hygienických návyků.
Ta tvář je živá.
Tím se netrap.
Ta socha má skutečnou tvář.
Hologram, viď?
Nech to být.
Následuje zpráva od vrchního knihovníka.
Tón a obsah byl automaticky upraven filtrem mravnosti.
Zpráva zní: "Utíkejte.
"Proboha, utíkejte.
"Není tu nikde bezpečno.
"Knihovna se uzavřela, nemůžeme... Už jsou tu.
"Au, ou, ach." Zpráva končí.
Vypněte prosím svá mobilní zařízení.
Tak proto jsme tu.
- Nějaké další? Stejné datum. - Jedna zpráva.
Zpráva nese souvislostní varování 5, 0, 11...
Jasně, prostě to přehraj.
Zpráva zní:
"Počítejte stíny.
"Proboha, pamatujte si to...
"Pokud chcete žít, počítejte stíny."
Zpráva končí.
Donno.
Ano?
Nestoupej si do stínu.
Proč? Co je se stíny?
Takže...
Neletěli jsme náhodou kolem.
Tak trochu jsem lhal.
Dostal jsem zprávu na psychopapíře.
Knihovna - Přijď co nejrychleji. X
Prosba o pomoc?
Prosba s polibkem?
To píšeme všichni, ne?
- Kdo to poslal? - Netuším.
- Proč jsme tu? - Donno.
- Co se to děje? - Utíkej.
- Zamčeno? - Dřevo je zvlněné.
Vem si šroubovák!
- Na dřevo nepůsobí. - Cože?
Rozvibruju molekuly, upeču vazby.
Běž od toho!
Ahoj.
Omlouvám se za to vpadnutí. Můžeme se tu zastavit?
Co to je?
Bezpečnostní kamera.
Vypnula se.
- Jsou v mé knihovně. - Kdo?
- Co to je za zvuk? - Jaký zvuk?
S dveřmi to umíš.
To víš, když máš kluka...
občas je třeba moment překvapení.
Co po nás šlo? Utekli jsme výpadku proudu?
Možná.
- Jsme tu v bezpečí? - Jistě, máme tu obchůdek.
Mám tě.
Přestaň.
Omlouvám se.
Promiň. Ono je to živé.
Říkal jsi kamera.
To ano.
Takhle je živá.
Slyšíš mě?
Jsi v pořádku?
- Přichází další. - Kdo? Jací další?
Knihovna je otevřena.
Kdo jsou ti další?
Další? Co tím myslí?
Co znamená, další?
Tenhle ti moc nepomůže.
Proč má tedy obličej?
Tvář daroval Mark Chambers po své smrti.
To je pravá tvář?
Byla pro vás vybrána.
Jako jedna z mnoha uložených v databázi.
Užijte si pobyt.
Vybral mi obličej, který by se mi líbil?
Je 51. století.
To máš jak reklamu na lavičce v parku.
Ale on daroval svůj obličej.
Počkej, ne!
- Ruce pryč. - Stín!
- Co s ním? - Spočítej stíny.
Jeden, je tu jen jeden.
Ano, ale co ho vrhá?
Jsem to hlupák! Starej hlupák!
Potřebuju větší hlavu na to všechno.
Máme energii.
Pohání to tu atomové články, ty přežijí i slunce.
- Tak proč je tu tma? - To není tma.
Ten stín.
Je pryč.
- Musíme zpátky k TARDIS. - Proč?
Stín nezmizel, přesunul se.
Připomínka - další vstoupili do knihovny.
Ahoj, zlato.
- Ven. - Doctore.
Naskákejte do rakety a odleťte pryč.
Můžete vyprávět vnoučatům, že jste byli v knihovně a přežili to.
Sundat helmy. Tyhle dýchaj.
- Jak víte, že nejsou roboti? - Chodila jsem s jedním.
- Jsou naprd. - Kdo je to?
Řekla jste, že budeme jediná expedice.
- Lhala jsem. - Slečno Evangelisto, chci smlouvu.
Přišli jste severními dveřmi? Poškozené?
Prosím vás, odejděte. Moment, expedice?
Mnou placená expedice.
Řekněte, že nejste archeologové?
Máte s tím problém?
Cestuji časem, archeologům se vysmívám.
Profesorka River Song, archeoložka.
Hezké jméno, nashle.
Spusťte karanténní maják.
Na tuhle planetu už nesmí nikdo přijít.
- Stát! Jak se jmenujete? - Anita.
Nechoďte do stínu.
Ani prstíček tam nestrkat než budete na své lodi.
Zůstaňte ve světle, ani se nehněte.
Pokud mi rozumíte, tvařte se hodně vystrašeně.
Ne, ještě trochu víc.
- Dobře, pro začátek dobré. Ty! - Dave.
Druhej Dave, první Dave je pilot.
Tudy jste přišli, vypadá to stejně?
Je tu víc tma.
- Jak moc? - No chodba byla ještě vidět.
Zamkněte ty dveře.
Nehledáme cestu ven.
Jsem osobní všechno pana Luxe.
Musíte podepsat tato prohlášení,
že váš zážitek je vlastnictvím firmy Lux.
Dejte mi to.
Má rodina knihovnu postavila. Mám na to právo.
Máte ukecanou pusu. Myslíš, že je tu nebezpečno?
Něco sem přišlo a vyhubilo knihovnu, celý svět.
- Celkem nebezpečno. - To bylo před 100 lety.
Cokoliv sem přišlo je už dávno mrtvé.
Vsadíš na to život?
Vždycky.
Co to děláte?
Řekl zamknout dveře.
On vám velí?
Strašidelné, že?
Skoro každý druh se až absurdně bojí tmy.
Mýlí se. Strach není absurdní.
Je to Vashta Nerada.
Co je Vashta Nerada?
To ve tmě.
To, co je vždy ve tmě.
- Potřebujeme světla. - Na co?
Utvoříme velký kruh, světla míří ven.
- Dělejte co říká. - Nebudeme ho snad poslouchat.
Já ano. Vybalte světla.
Druhej Dave zajistí dveře, pak pomůže Anitě.
Vy si nasaďte helmu a zatemněte průhled.
První Dave, přístup do databáze.
Zkus najít, co se tu stalo. Hezounek jde se mnou.
Za mnou.
Proč mám jen já helmu?
Nelíbíte se mi.
Pomůžu vám.
Hezounek se mnou.
- Já jsem Hezounek? - Ano.
To byla rychlost.
Hezkej?
Ať se vám nekříží stíny.
Fakt se jich ani nedotkněte.
Můžou být infikované. Jak můžou být stíny infikované?
Můžu pomoct?
Ne, to je v pohodě.
Můžu vám držet věci.
Ne, opravdu.
Nemohla pomoct?
S tou ženskou sem strávil 4 dny na lodi.
Nepoznala rozdíl mezi záchodem a únikovým modulem.
Museli jsme se pro ni vrátit.
Dvakrát.
- Díky. - Za co? - Za to žes přišel.
Tos byla ty?
Hezky předstíráš, že mě neznáš. Máš k tomu asi důvod.
- To opravdu. - Kouknem do deníčku?
Kdepak si byl?
Soudě dle tváře jsou to tvé rané dny.
Pád Byzance, už jsi tam byl?
Očividně ne.
Piknik na Asgardu?
Tam už si musel být.
Asi ne.
Hodně rané dny.
Nikdy bych neřekla, že cestování časem je taková práce.
No teda.
- Jsi mladý. - To nejsem.
Ale ano, jsi.
Tvé oči.
Jsi mladší, než jsem tě kdy viděla.
Ty už jsi mě viděla?
Doktore...
Řekni, že víš, kdo jsem.
Kdo jsi?
Pardon, snažím se dostat přes protokoly. Něco jsem spustil.
To je poplach?
To zní jako...
Telefon.
Tati.
Za moment.
Snažím se vyvolat datové jádro. Neodpovídá.
To je telefon!
Něco zkusím.
Tati, nezvedně ten telefon?
Vždyť nezvoní.
Přístup odepřen.
Fajn, zkusíme něco jiného.
'A je to tu.'
Haló.
Ahoj, co děláš v mé televizi?
Ne, jsem v...
...ve vesmíru. Volám datové jádro bezpečnostního procesoru.
Chcete mluvit s tátou?
S tátou, to by bylo fajn.
Já vás znám, jste v mé knihovně.
Tvojí knihovně?
Knihovna nikdy nebyla v TV.
- Cos udělal? - Přemostil rozhraní...
Kdo byl? Co se stalo?
Potřebuju jiný terminál. Nechte běžet světla.
Slyšeli jste, světlo!
- Nesmíš se do ní podívat. - Proč?
Sám jsi to zakázal.
Co to je?
- To jsem nebyl já! - Ani já.
CAL - Přístup odepřen.
Co je CAL?
Jsi v pořádku?
Co se tu děje?
Nemám tucha.
Díky moc... že...
...že ses nabídla pomoct.
Myslí že jsem hloupá, protože jsem hezká.
To víš, že si to nemyslí.
Mají pravdu. Jsem pitomá.
Táta řekl, že mám IQ tykve. Byla jsem spokojená.
No vidíš, to je vtipný.
Ne, já byla vážně spokojená.
- To je vtipné? - Ne.
Kdo to dělá? Ta holčička?
Ale kdo je to?
Co má tady s tím společného.
Jak pracuje datové jádro? Co je podstata?
- Co je CAL? - Zeptej se pana Luxe.
Co je CAL?
Nepodepsali jste smlouvu.
Pane Lux,
Jste ve větším nebezpečí, než sám myslíte.
A chráníte si výsady?
Chráním hrdost své rodiny.
Legrační je,
nechci aby tu všichni zemřeli,
protože si nějaký blbec myslí, že je hrdost důležitá.
Tak podepiš jeho smlouvu.
Já taky nepodepsala. Jsem horší.
Začnem od začátku. Co se tu stalo?
Co se před 100 lety vlastně stalo?
Z knihovny přišla jediná zpráva.
"Světa zhasínají." Pak počítač uzamkl planetu.
Trvalo nám 3 generace jenom prolomit zámky.
- Promiňte. - Teď ne.
Jedna věc ale ve zprávě byla...
- Tajné. - Věřím mu.
Svěřila bych mu svůj život.
- Vždyť ho sotva znáte. - Ne, to on sotva zná mě.
Tohle může být důležité.
Za chvíli.
Tahle data přišla ve zprávě.
4022 zachráněno. Žádní přeživší.
4022 lidí bylo v knihovně, když byla uzavřena.
Jak mohli být zachráněni a nepřežili.
To chceme zjistit.
Jediné, co jsme nenašli, jsou těla.
Opatrně, zůstaňte ve světle.
- Nechápu smysl. - Kdo to křičel?
- Slečna Evangelista. - Kde je?
Slečno, hlaste se.
Prosím, udejte...
...pozici.
To je ona.
To je Evangelista.
Před chvílí křičela.
Co jí mohlo tohle provést?
Trvalo to méně než pár vteřin.
"Haló?"
Omlouvám se.
Tohle nebude příjemné.
- Duch. - Cože?
"Haló, promiňte?"
To je...
to je přeci ona.
Zní to hrozně, ale nemohli bychom...
Její poslední chvilky, nemohli.
Trochu úcty.
"Kde to jsem? Haló."
To je slečna Evangelista.
Datový duch, za moment zmizí.
Jste v pořádku, nebojte.
Za chvíli jsme u vás.
Co je datový duch?
Komunikátor přenáší neurálně.
Posíláš své myšlenky. Ta zelená světla.
Někdy si po smrti na chvíli uchová otisk vědomí.
Jako vzpomínka.
Můj děda vydržel den.
Mluvil o tkaničkách od bot.
Ona je tam.
"Nic nevidím. Kde to jsem?"
Zbyly z ní mozkové vlny. Dlouho nevydrží.
Je při vědomí. Myslí.
"Já nic nevidím..."
- "Nevím, co si myslet." - Je otisk na pláži.
Přichází příliv.
"Kde je ta žena?"
"Ta milá žena. Je tam?"
- Jaká? - Myslí...
Myslí asi mě.
"Je tam ta milá žena?"
Ano, vydržte.
Slyší vás.
"Haló, jste tam?"
Pomoz jí.
- Je mrtvá. - Tak jí pomoz.
"To je ta milá paní?"
Ano, ahoj.
Jsem tu. Jsi v pořádku?
"Co jsem vám řekla...
"že jsem hloupá...
"Neříkejte jim to, smáli by se mi."
Neřeknu.
Samozřejmě neřeknu.
"Smáli by se mi."
Neřeknu jim to.
Slibuji.
"Smáli by se mi."
Neřeknu jim to.
Už je ve smyčce. Mizí.
"Nemyslím ... nevím..."
"Zmrzlina.
"Zmrzlina."
Nebude vám vadit, když...
To bylo to nejhorší, co jsem zažila.
Hříčka technologie.
S tím, co jí to provedlo...
s tím, co ji zabilo...
...bych si ráda promluvila.
Seznámím vás.
- Potřebuji něčí svačinu. - Moment.
- Co je v té knize? - Spoilery.
Kdo jsi?
River Song, profesorka...
Kým jsi ale pro mě...
Spoilery.
Kuře a salát.
Pochutnej si.
Dámy a pánové.
Představuji vám Vashta Nerada!
Dr. Moon by si s tebou před odchodem rád promluvil.
- V pořádku. - Díky.
Poslechni.
Je to důležité.
Skutečný svět a svět nočních mur.
- Chápeš? - Ano.
To vím.
Zapamatuj si tohle...
...bude to těžké.
Skutečný svět je lež.
Tvé sny jsou skutečnost.
Knihovna je skutečná.
Ti lidé jsou tam uvěznění, musíš je zachránit.
Stíny jsou na pohybu.
Ti lidé
na tobě závisí.
Jen ty je můžeš zachránit.
Jen ty.
Vy s ním cestujete, že?
Cestujete s Doktorem.
Proč?
První Dave, uhni trochu.
Támhle k chladiči vody.
Znáte ho, že?
To teda znám.
To je dlouhá minulost, my dva.
Jen ne takhle moc.
Cože?
Ještě mě nepotkal.
Poslala jsem mu zprávu, ale přišla moc brzy.
Zatím mě nepotkal.
Dívá se na mě,
A skrz mě. Zabíjí mě to.
O čem to melete?
Kecáte kraviny.
Znáte ho, nebo ne?
Donno, buď tam ticho.
Vy jste Donna Nobleová?
Proč?
Já znám Doktora.
Ale z budoucnosti.
Jeho budoucnosti.
Proč neznáte mě?
Kde jsem v té budoucnosti?
Tenhle je živej.
Není to tma, ani stíny.
Je to roj.
Lidožravý roj.
Vzdušné piraně.
"Stíny žeroucí maso"
Jsou na většině planet, ale v malém množství.
Takové agresivní zamoření jsem neviděl.
Na většině planet?
- Na Zemi? - Tam i jinde.
Kde je maso, tam je Vashta Nerada.
Někdy je můžeš zahlédnout.
Prach ve sluneční záři.
Kdyby byli na Zemi, věděli bychom to.
Živí se mršinama.
Jen někdy se lidé ztratí.
Ne všichni vyjdou ze tmy.
- Každý stín? - Ne.
Jakýkoliv stín.
Co uděláme?
Dalekové - rána do oka. Sontarani - rána do zátylku.
Vashta Nerada...
Útěk.
- Kam? - Musí tu být teleport.
Na mě nekoukejte, neznám mapu nazpaměť.
Doktore, obchůdek.
Obchody jsou vždycky blízko východu.
- Proto je mám tak rád. - Pohyb.
První Dave, počkej.
Omlouvám se.
Je mi to moc líto.
Máš dva stíny.
Loví přisátí na potravu, aby byla čerstvá.
- Co mám dělat? - Nebýbat se.
Jako by tu byl milion vos.
Nenecháme tě tu.
Kde máš helmu? Neuzakuj.
Na podlaze u batohu.
Nelezte mu do stínu.
A vy ostatní...
Nasadit helmy. Budou se hodit.
- My nemáme helmy. - Jsme v bezpečí.
- Jakto? - To jsem řekl jen tak.
Profesorko, co se skafandry?
K čemu skafandr, Envangelistě nepomohl.
Zvýšíme hustotu tkaniny na 400%.
To hned nerozkoušou.
800%, pošli to dál.
Mám vlastní šroubovák.
Sonický.
Jasně.
Jdeme.
Jdeme snad nakupovat?
Nemluvit, stoupni si do prostřed.
Do TARDIS můžu poslat jen tebe.
Nemáš skafandr, jsi v nebezpečí.
Taky žádnej nemáš...
Vysvětlim ti to.
Asi nějak takhle...
Kam šel?
Je pryč.
Jen jeden stín.
Takže můžeme jít?
Půjdeme a necháme ho tu.
- Bez urážky. - Buďte ticho.
Cítil jsi něco? Přenos energie?
Vůbec nic. Je pryč.
Nehýbej se.
Nikdy se nevzdávají.
Je nějak benigní.
Kdo tu zhasnul?
Ne vážně, rozsviťte.
Nevidím ani prd.
Dave, otoč se.
Co je? Proč nevidím?
Zase vypadl proud?
Dave, nehýbej se.
Dave, jsi v pořádku? Mluv se mnou.
Jsem v pořádku.
Hlavně se nehýbej.
Jsem v pohodě. OK.
Nemůžu...
Pro nemůžu...
Je nic...
Proč?
Nic...
To je jen duch.
Proč stojí?
Kdo tu zhasnul?
Doktore, ne!
Slyšíš mě?
Promiň.
Všichni pryč.
Moc rychle mu to nejde.
Je to roj ve skafandru.
Učí se.
- Co budeme dělat? - Vidíte tu stěnu?
K zemi.
Čtvercová zbraň.
Pryč. Honem.
Rychle pryč.
Honem!
- Všechny stíny ne. - Jakýkoliv stín.
Kdo zhasnul světla?
Běžte!
Večeře se podává.
Donna Noble byla zachráněna.
Zlato?
Zkouším zvýšit energii.
Světlo je nezastaví, ale zpomalí.
Tak jaký je plán?
Tvůj šroubovák...
Úplně jako můj.
Dal jsi mi ho.
- Šroubováky nedávám. - Nejsem ledaskdo.
Kdo jsi?
Jaký je plán?
Poslal jsem Donnu do TARDIS.
Pokud se nevrátíme do 5 hodin, spustí se nouzový program.
Není tam!
Měl jsem dostat signál, něco se stalo.
Možná chybné souřadnice, to vybavení je staré.
Donna Nobleová.
Není někde v knihovně?
Donna Nobleová není v knihovně.
Donna Noble byla zachráněna.
Donna Nobleová není v knihovně.
To nemůže být Donna.
Jak je to možné?
Donna Nobleová není v knihovně.
Donno.
- Kdo zhasnul světla? - Doktore!
Musíme běžet!
Donna Nobleová není v knihovně.
Donna Noble byla zachráněna.
Co budeme dělat?
Pokračování příště.
Překlad a korektura: Indy http://indy.sg1.cz
Věřila bych mu do konce světa. Už jsme tam byli.
- Kdo jsi? - Pak jsi zapomněla.
Zabili jste někoho, koho mám rád.
Planeta pukne jak vajíčko.
Tati, né!
- Občas tě nenávidím. - Já vim.
- Nehraj si se mnou. - Musíme zachránit CAL.