Než Země zanikla, prý měli lidé
zlé sny.
Na západě severní strany toho světa se lidé sešli,
aby v pohanském rituálu zahnali chlad a temnotu.
Každému z nich se zdávalo o hrůzné budoucnosti.
Avšak zapomněli.
Museli.
Zapomněli sny plné ohně, války a šílenství.
Všichni zapomněli.
Vyjma jediného.
Nazývá se to Legenda o modré budce.
Do kostela nechodím, je v nich zima.
Ve 14. století tu býval klášter.
Prý z nebe spadl démon.
A objevil se muž.
Muž v modré budce.
Říkali mu posvěcený lékař.
Porazil démona
a pak zmizel.
Taková náhoda.
Náhody prý neexistují.
Kdo ví?
- Možná se vrátí. - To by byly Vánoce!
Překlad: Indy indy@desnej.cz
Konec času, část I.
Tak, tady seš.
Kde jsme to skončili?
Zavolal sis mě.
Sněžný Ood mě volá.
Jdu trochu pozdě. Zdržela mě zábava.
Trochu jsem cestoval.
Dostal se do maléru, bylo to parádní.
Viděl jsem Fosforový karusel velkého Magellan Gestadt.
Zachránil planetu před Masožravým chřtánem.
Pojmenoval galaxii Alison. A taky se oženil. Chyba.
Královna Alžběta má po přezdívce...
Nu...
Co byste rádi?
Měl jsi spěchat.
Posledně jsi mi řekl, že má píseň končí.
Tak nikam nespěchám.
Pojď za mnou.
Moment, zamknu TARDIS.
Vidíš? Jako auto.
Zamkla se jak auto.
Není to vtipný?
Ani trošku?
Jo, rozesmát Ooda.
Jak se vůbec máš, Sigmo?
Úchvatné!
To je prostě... bomba.
- Jak dlouho vám to trvalo? - 100 let.
Tak to je průšvih.
To je moc rychle.
Ne to město, ale schopnot mě zavolat.
Myslí dosáhnout až do 21. století.
Něco zrychluje vývoj vaší rasy.
Mysl Oodů je nepokojná.
- Co se děje? - Každou noc...
...se nám zdají zlé sny.
"Vrací se, pomalu se vrací..."
Skrze temnotu, oheň, krev, vždy se vrací.
Vrací se na náš svět.
Vrací se. I on se vrací.
A oni se vrací, ale pozdě.
Jdou příliš pozdě.
Posaď se a nahlédni do našich snů.
Takže...
Jasně.
Ahoj!
Připojíš se, připojíš se.
Vidíme ho.
Každou noc.
Mají ho ve snách všechny bytosti.
- Je mrtvý! - Je toho víc.
Připoj se.
Události se formují.
Staly se tak dávno, ale ovlivňují dnešek.
Je tu muž...
...a moc se bojí.
Wilfred! Je v pořádku?
- A co Donna? - Nesmíš otálet.
Linie konvergence se sbíhají už nyní nad platou Zemí.
Král sedí na trůnu.
Tyhle neznám.
A ještě někdo.
Nejosamělejší ze všech, zapomenutá,
Vládcova žena.
Vidíme tolik,
ale málo rozumíme.
Kdo je ta žena?
Ona...
...Nebyla to její chyba.
Vládce byl také Pán času.
Ukážu vám.
Říkával si Saxon.
Oženil se s ženou Lucy. Zkazil ji.
Stála po jeho boku, když dobyl Zemi.
Změnil jsem historii a nic se nestalo.
A Lucy si to pamatovala.
Držel jsem ho v náručí.
Spálil jeho tělo!
Vládce je mrtvý!
Něco jsi přehlédl.
Co je to?
Část Vládce přežila.
Musím jít!
Děje se toho víc!
Vládce je součástí většího plánu.
Stín padá na celý vesmír.
Něco obřího se hýbe v temnotě.
Oodové nyní vidí napříč časem,
protože čas krvácí.
Tvary věcí ztracených se hýbou za závojem.
Dávné události ohrožují samu budoucnost,
současnost i minulost.
- Co tím myslíte? - To jsme viděli.
Temnota hlásá jediné.
Konec samotného času.
To, jež stalo se, děje se nyní.
Paní Saxonová.
Chci se představit.
Jsem nová ředitelka.
Poslední ředitelku postihla nehoda,
jejíž zaranžování nebylo snadné.
Slečno Trefusisová, prosím.
Vaše tajemství bylo uchováno.
Byla jste odsouzena tajně a bez poroty.
Nikdo neví, kým Saxon byl.
Odkud přišel.
Proč jste ho zabila.
Ať poklekne.
My však nikdy neztratily víru.
Harold Saxon se na takou chvíli připravil.
Věděl, že může zemřít a připravil nás.
Dnes večer...
...se vrátí.
Jak bylo psáno v Knihách Saxonových...
toto...
jsou lektvary života.
Ať už vám řekl cokoliv...
- netušíte, co děláte! - Slečno.
- Katalyzátor, prosím. - Co to děláte?
Nechte mě být!
Byla jste jeho žena.
Nosíte jeho otisk.
Máme vše.
Biometrický podpis.
Nesmíte ho oživit!
Prosím vás!
Přestaňte!
Dáváme sebe...
aby Saxon ožil!
Nevidíte? Lhal vám.
Nejmenuje se Saxon!
I to bylo psáno.
Jeho jméno je...
Vládce!
Nikdy! Nikdy!
Nikdy nezemřu!
Lucy...
Přesladká Lucy.
Věrná ženo.
Polibek vdovy mě navrátil.
Zabíjíš je!
Jsou první.
Celá tupá rasa lidí je mi ukradená.
Neslyšíš je?
Ten zvuk.
Bubny! Jsou hlasitější.
Nekončíčí tlukot.
Jak mi chyběl!
Nikdo tě neznal lépe než já.
Věděla jsem, že se vrátíš.
Nejen tvoji pohůnci se připravili.
Co to děláš?
Tvé tajné knihy mluvily o lektvarech života.
Moje rodina měla svoje kontakty.
Lidi dost chytré, aby vymysleli jejich opak.
Neopovažuj se!
Přikazuji ti to.
Poslechni mě!
Dokud nás smrt nerozdělí.
Ne!
Možná budeme mít štěstí.
Záznam z věznice Broadfell tu noc, co vyhořela.
Podívej se.
Někdo to přežil? Myslíš, že on?
To byl ale vánoční dárek.
Nech to na tatínkovi.
Dámy a pánové, pomoc je na cestě.
Vánoce se ruší.
Připravte bránu.
Jdu do hospody.
Jen na jedno. Jsou Vánoce.
Páčko.
Parašutista jedna volá dvojku, mobilizujte!
Sraz ve 13hod přesně.
Konec.
Honem!
Tak šup.
Tak jedeme!
Jak se máme? Kdo vzal čokoládu?
Vysoký, hubený. Nosí hnědý nebo modrý oblek, hnědý plášť.
Moderní rozježený účes.
Dále máte nákres policejní budky.
Jako ty staré.
V šedesátém druhém mě do ní zamkli.
- Zlobila jsi, Minnie? - To tedy ano.
Teď poslouchejte, je to důležité.
Musíme ho určitě najít.
Sally, zavolej do klubu Bridže. Winston zkusí hospodu.
Bobby, zavolej přátelům dechovky. A město máme pokryté.
Stříbrný háv.
Kdo je ten Doktor?
To vám nesmím říct.
Odpovězte mi.
Všem se vám zdály zlé sny?
Sny, které si nepamatujete?
Tak proto ho potřebujeme.
Potřebujeme Doktora.
Víc než kdy dřív.
- S cibulí? - Jen mi nalož.
Co ty, Gingere? Cibuli?
On moc nemluví.
- Pochází z Huddersfieldu. - Postarej se o ně.
Nezapomeň zítra poslouchat.
Prezident Obama slíbil konec krize.
Zlé časy brzy skončí. Šťastné a veselé.
Vám taky.
Co si dáte, pane?
Všechno.
Mám hrozný hlad.
Prezidenti mají prý velký plán.
Zachrání svět nějakým finančním plánem.
Na nás se to určitě nebude vztahovat.
To je čipera.
Hlad.
Nikdy nejez všechno hned.
Svádí to, ale takhle ti jídlo nevydrží.
Chci víc. Sýr a hranolky.
maso, omáčku, smetanu, pivo.
vepřové, hovězí, pěkně krvavé.
To se máš. My asi půjdeme.
Vypadáš jako ten Harold Saxon.
Ten, co se zbláznil.
Není to legrace? Není to k popukání?
Mistr převleků v kůži bývalého premiéra?
Neschovám se. On mě vidí,
on mě cítí... Nesmí mě vyčmuchat!
Doktor, Doktor, nesmí mě ucítit!
Smrad, odporný pach!
Rychle poběž!
Je to legrační.
Nevidíš?
Koukněte na mě.
Jsem k popukání.
Jsem to nejvtipnější na celém světě.
Bůh nám pomáhej!
Ten chlap!
Oběd!
Pomůžu ti! Spaluješ si svou životní energii.
Doktore, ty jsi náplast na mou duši.
Tohle je on?
Vysoký, štíhlý, v hnědém plášti.
Wilf zavolal Netty, ta June a její stestra bydlí
vedle Broadfellu, před kterým zahlédl její souded budku.
- Tys jim řekl, kdo jsem? - Ne, slíbil jsem ti to.
Je mi ctí, zase tě vidět.
Neřekls, že je to fešák. Udělej nám fotku.
Hezoun.
- Jdu po tobě. - Konečně se fotím s hezkým mužem.
Běžte od něj. Nechte ho.
Nech mě, ty kazisvěte.
Usmějte se, Doktore.
Momentík.
- Blejsklo to? - Musí svíti modré světlo.
Jsem to nešika.
- Mám trochu naspěch. - To bude chvilka.
Usmívejte se.
To byla vaše ruka?
Hodnej kluk.
Rychle ven.
Pa. Chovejte se slušně.
Pojď sem.
Proč zrovna tuhle kavárnu? Šli jsme už kolem patnácti.
Dobrej.
Užili jsme si legrace? Ty Atmos udělátory.
Planety na obloze, já s tou paintballovkou.
Pořád se mi něco zdá.
Ta tvář.
- Kdo jsi? - Wilfred Mott. - Lidi čekají staletí
než mě najdou a tobě se to podaří za hodinu.
- Asi mám štěstí. - Je v tom něco víc.
Pořád dokola. Něco nás pojí dohromady.
- Co je na mě zvláštní? - Ano, proč ty.
- Já umřu. - Já taky, jednou.
- Neopovažuj se. - Tak já zkusím neumřít.
Řekli mi to.
"Čtyřikrát zaklepe."
Proroctví.
Čtyřikrát a...
Ale tys přeci říkal, že tvoji lidé
změní svoje tělo.
I tak můžu zemřít.
Nestihnu zregenerovat a zemřu.
Stejně.
Změnit se
je jako zemřít.
Vše, co jsem, zemře.
Objeví se nový člověk.
A já umřu.
Co?
Já musel. Nemůžeš jí pomoct?
- Přestaň. - Na něco přijdeš. Vrať jí paměť.
Běž za ní. Jen vyběhni a pozdrav ji.
Pokud si vzpomene, její mysl vyhoří a zemře.
Nesahejte na to auto!
Nezměnila se.
To je on.
Shaun Temple. Zasnoubili se. Na jaře se berou.
- Další svatba. - Jo.
Nebude se jmenovat Noble-Templeová?
- To je jak z brožury pro tutisty. - Ne, Temple-Nobleová.
Je šťastná? Co on?
Je hodnej, trochu snílek.
Oba vydělávají málo, mají jen maličký byt.
Občas zahlédnu její výraz, je smutná.
- Ale nemůže si vzpomenout proč. - Má jeho.
- Musí si vystačit. - To my všichni.
A co ty? Máš někoho?
Ne.
Cestuji sám.
Je to tak lepší.
Udělal jsem pár špatný věcí.
Pro pána.
- Veselé Vánoce. - Nápodobně.
Koukni na nás.
Nevidíš?
Potřebuješ jí. Rozesmála tě.
Moje Donna?
A tak byly šachové figury rozmístěny.
Události se daly do pohybu.
Šílenec vládl království prachu a popele,
a netušil jaké slávy se mu dostane.
Jeho zachránce pohlédl do divočiny
v naději, že změní svůj osud.
Daleko od nich hlupáci snili o zářné budoucnosti.
O budoucnosti, kterou zahubili.
Země se zahalily do tmy,
její lidé ulehli
a třásli se,
protože tušili, že úsvit přinese jejich
poslední den.
Měl jsem pozemky.
Vzpomínáš si na pozemky mého otce, doma?
Pastviny rudé trávy.
táhly se až k hoře Mount Perdition.
Běhali jsme po těch polích celé dny.
Volali k nebi.
Koukni na nás teď.
Krásné řeči,
ale kolik jsi zabil lidí?
- Mám hrozný hlad. - Vzkříšení se nezdařilo.
Ta energie...
Tvé tělo je rozervané. Zabíjíš se.
tolik toho sní.
Tolik sní!
Věpřová pečeně.
Koláče a víno.
Horké, tučné jídlo.
Hrnce, talíře, jídlo plné šťávy.
Pečou, vaří, pálí, lepí na kůži. To pálí!
Rozsekat!
- Je to všechno moje. Sníst! - Přestaň.
Hodovat, jíst, jíst!
Potřebuji tvou pomoc.
- Nejde jen o nás dva. - Vážně?
- Něco se prý vrací. - A tu jsem.
- Ne, něco jiného. - To bolí.
- Konec času se blíží. - Doktore, ten zvuk mě bolí.
Zvuk v mé hlavě.
Jedna, dva, tři, čtyři. Silnější než kdy dřív.
- Neslyšíš? - Je mi to líto.
Poslouchej!
Každou minutu, sekundu.
každý úder mých srdcí.
Je tam a volá mě.
- Prosím, poslouchej. - Nic neslyším.
Poslouchej.
- Ale to... - Co?
Slyšel jsem to.
Nemá existovat, jsi přeci šílený.
Co je to v tvé hlavě!
Je to skutečné!
Skutečné!
Celá léta
sis myslel, že mi hráblo.
Král pustiny.
Něco mě volá, Doktore. Co je to?
Ne!
Pusťte ho!
Tak šup, na koktejl není nikdy brzo.
Místo citronů mám pomeranče. Ovoce jako ovoce.
To je krása, podívej. Nádhera.
- "Od Donny." Nechala sis účtenku? - Ano nechala.
Dědo, hlavu vzhůru. Od rána si smutnej.
- Líbí se ti? - Proč jsi mi dala tuhle?
Nevím, viděla jsem ji a líbila se mi.
Myslela jsem, že bys ji měl mít.
Tohle mi poslal Charlie Morton, nezdvořák.
Pane Danesi...
- Umírám hlady. - Poděkujte dceři.
Byl to její nápad.
Slyšel povídačky o Haroldu Saxonovi.
Přijde jí to velice zajímavé.
Skutečně se vrátil.
Muž, kterého potřebujeme.
Bude to úžasné.
Nesu dárky. Není to nic extra,
ale dnes večer Obama zažehná krizi.
Ticho, mládeži. Bude projev královny, tak prokažte úctu.
- Veselá Vánoce, pane. - Nech toho. Už to začíná.
Naše panovnice.
Události se daly do pohybu.
- Mnohem rychleji. - Vidíte to?
Její veličenstvo by mělo nosit kalhotový kostýmek.
- Ne, tohle. - Jen vy mě vidíte.
- Stojíte v srdci náhody. - Proč já?
Jste starý voják.
Jdete však pozdě.
- Válka skončila a prošla kolem vás. - Splnil jsem svou povinnost.
Nikdy jste nezabil.
To ne.
Nikdy.
Na tom není nic špatného.
Přijde čas chopit se zbraně.
Kdo jste?
Neříkejte to Doktorovi.
A možná přežije.
Pokud mu nic nepovíte.
Ztratil jsem ho.
Je na Zemi, ale daleko.
Hele, co když tě tu Donna uvidí?
Jsi jediný, kdo mě napadá. Nevím, jak do toho zapadáš.
Zahlédl jsi něco? Cokoliv divného?
Byla tu...
- Co, řekni. - To nic nebylo.
- Něco náhodného, co se přihodilo. - Donna se chovala divně.
Divně se zadívala, když mi dala tu knihu.
- Joshua Naismith. - Toho mi ukázali Oodové?
Co je Ood?
Prostě Oodové. Je součástí událostí a Donnino podvědomí to ví.
Bojuje za nás i teď. Doktor-Donna.
Tati, co tu děláš?
Vy!
Zmizte odsud!
- Veselé Vánoce. - Veselé, ale nesmí vás tu vidět.
Mami, kde máš pinzetu?
- Běžte. - Jdu. - Já taky. - Ty nikam.
Mami? Dědo?
Tati, varuju tě.
Měj se.
- Nejste na hry starý? - Ani se nehni!
- Nemůžeš se mnou. - Nemůžeš mě s ní nechat.
- Souhlas. - Mami.
Zakazuji to. Vylez ven.
Doktore, vraťte mi mého otce.
Koukej se vrátit!
Ihned se vrať!
Křičíš tu do vzduchu?
Jo.
Možná. Jo.
Naismith, zkusím ho dohledat...
No jo, vlastně.
Uvnitř větší. Líbí?
Mohl bys tu uklidit.
Uklidit?
Můžu tě hned vrátit.
Pokud je tohle stroj času, proč se o den nevrátíš
a nechytíš tam toho tvého chlapa?
Nemůže se vracet po své časové lince, musím zůstat
- synchronní s Vládcem v rámci kauzálního nexu. Chápeš? - Ne.
Díky.
Předvést.
- Tohle není ze Země. - To vy také ne.
Dokonalé spojení.
Mohu jít zkontrolovat sklep? Zachytili jsme fluktuace
- v rozvodové síti. - Jistě.
Slečno Addamsová. Vezměte kalibrační údaje.
Kdo je to? Co když nás odhalí?
Nějaký odborník, ale co je zač?
Nevím. Záznamy říkají,
že Harold Saxon tu byl premiér.
Já se v tom dusím.
Krása, to je lepší. Ti lidé jsou tak ploší.
Co uděláme? Skoro jsme ji opravili.
Co když je ten návštěvník nějaký génius.
Zamysli se.
Až přebereme projekt, možná se nám bude hodit.
Ať už je Saxon kdokoli,
možná ho potřebujeme.
Bránu jsme našli v lodi na úpatí Mount Snowdon.
Převezli ji do Torchwoodu, ale když ten padl,
přivlastnili jsme si ji.
Líbíte se mi.
Díky.
Chutnal byste znamenitě.
Pane Danesi?
Návštěva dostane najíst.
Zařízení mělo vlastní zdroj energie,
Nukleární blesk.
Jeden technik řídí 24 hodin zpětnou vazbu.
Energie proudí do Brány
a ta provádí regeneraci buněk. Slečna Collinsová byla pokusný subjekt.
Jako oběť požáru měla na rukou rozsáhlé spáleniny.
Brána ji vyléčila.
Díky.
- K čemu ji chcete? - Spočítali jsme,
že pokud ji zcela opravíte. Opraví tělo navždy.
Proto její název. Brána nesmrtelnosti.
To chci.
Ne pro sebe. Pro dceru.
Nechci, aby zemřela.
Můj dar.
Bude nesmrtelná.
Abigail.
Znamená to "Ten, kdo nosí radost."
Tak do práce.
- Vážně jsme se přesunuli. - Zůstaň tu.
- Ani náhodou, hergot. - A neklej mi tu.
Sekundu mimo čas. Vládce ji nemusí najít.
Prý je to miliardář a má vlastní armádu.
Tudy.
Dostáváme dobré výsledky z poměrné vazební smyčky.
To je zázrak. Systémy do sebe zapadají.
Hlavice se harmonizovaly a moduly se ztrojnásobily.
- Hezká branka. - Pardon. - Nevolejte ostrahu,
jinak jim povím, že máte na sobě mihotavou masku.
Prosím? Co je mihotavá maska?
Ježiš, ona je kaktus.
"Slečno Addamsová?"
Slečno.
Omluvte mě.
Nejsem žádný otrokář, pane Saxon.
Můžete pokračovat na 2. svátek vánoční.
Jmenuji se...
...Vládce.
Výborně!
Pane Danesi?
Spoutejte ho.
- Já vám ji opravil. - Nejsem hlupák.
Nepouštějte ho k bráně.
Opravil to. Ale co je to?
Co tu děláte?
Mihotatáme se!
Tak o co tu jde? Vládce, Harold Saxon,
Kostík nebo jak mu říkáte. Co tam dělá?
Vaše pověst vás předchází.
Určitě jste nalíčil pasti.
Výbušniny, vaše zadní vrátka.
Vše, co jste s Branou udělal si prověříme,
než do ní kdokoliv vstoupí.
Odvedl skvělou práci, Brana funguje.
Někoho jak vy jste potkal, ale by malej a červenej.
Tak to byl Zocci.
My jsme Vinvocci. Úplně jiná rasa.
Ta Brána je naše. Měli jsme ji vyzvednout.
Když ji aktivovali lidé, zachytili jsme signál.
- Chtěli jsme ji přenést na loď. - Co dělá?
Opravuje tělo, je to lékařský přístroj.
Ne, musí za tím být víc.
Něco mi říká, že Vládce plánuje něco velikého.
To je něco jako nemocnice?
- Tak nějak. - Proč je tak veliká?
Dobrá otázka. Proč?
Neléčí lidi po jednom.
To by bylo hloupé.
Léčí celé planety.
Cože dělá?
Převede lékařský model na všechny obyvatele.
Přenos brzy začne.
Prezidentův velký krok.
Důkaz toho, že si lidé umí vyléčit vlastní problémy.
Napětí roste, toto je živě z Washingtonu.
"Prezident slíbil, že na Štědrý den
"představí radikální plán na zastavení krize."
"Barack Obama nás povede do nového věku prosperity."
Dámy a pánové, prezident Spojených Států.
Rád bych kráce pohovořil o stavu ekonomiky...
- Vypněte tu Bránu! - Zbraně!
Ne. Hlavně ho nepouštějte k tomu zařízení.
K tomu nemůže dojít.
Bez domova.
Hladový a umírající.
Koukni na mě.
Rychle tu věc vypněte.
Je v mojí hlavě.
Vylez ven!
Doktore!
Ta tvář...
Co? Co vidíš?
To je on. Vidím ho.
Něco je špatně.
Ovlivňuje to i prezidenta.
- Nejde vypnout. - Zamknul jsem to, pitomče.
Rychle dovnitř.
Správně nastavit filtry.
- Je pryč. - Radiační štít. Pusť mě ven.
Nemůžu ven, pokud nezmáčkneš tohle tlačítko.
- 50 sekund zbývá. - Do čeho?
To se ti bude líbit.
Schoval kódy a extrapoloval milionkrát sílu Brány.
Na nás to nepůsobí.
Nastavil model na lidi.
Haló? Sakra.
Donno?
Kde jsi? Něco je s mámou a Shaunem.
Ta tvář...
A co ty? Ty nic nevidíš?
Stačí, že vidím je.
Teď ne, Winstone.
"Wilfrede!"
Rozpomínám si na ty sny.
Ta tvář v mé hlavě.
Vidí ho všichni!
Je to nějaká hypnóza? Vkládáš jim své myšlenky.
Moc snadné. Nebudou myslet jako já.
Oni BUDOU já.
A nula!
To nesmíš!
Co je to?
Oni se změnili.
Dědo, vzpomínám, že tohle už se stalo.
Moje hlava!
Doktere! Vzpomíná si!
Co jsi to provedl?
- To mluvíte se mnou? - Nebo se mnou?
Nebo mnou?
Nebo s námi?
Zprávy ze světa - jsem všichni.
A všichni jsou já.
Jsem prezident.
President Spojených Států.
Koukejte!
Finanční řešení.
Vymazáno.
Lidská rasa byla vždy tvá oblíbená.
A nyní už není.
Zbyla jen...
rasa Vládců.
A tak se stalo,
že na Štědrý den
zanikla lidská rasa.
Vládce si však neuvědomil,
jakou roli sehraje.
Toto nebyl pouhý konec lidstva.
Byl to den,
kdy se změnil celý vesmír.
Byl to den,
kdy se vrátili Páni času.
Za Gallifrey!
Za vítězství!
Za konec času!
POKRAČOVÁNÍ PŘÍŠTĚ!
Překlad a zodpovědný vedoucí: Indy indy@desnej.cz
Poslední Doktrova bitva.
Mušíš se ozbrojit. Nebo přijdeš o svět.
Rytmus čtyřech.
Tak tluče srdce Pána času.
Vládce tě zabije.
Zabij ho první.
Konečně.
Možná žijí Páni času až příliš dlouho.