"Já zemřu. Řekli mi,
že "Čtyřikrát zaklepe."
Co je to v tvé hlavě?
Je to skutečné!
Temnota hlásá jediné.
Konec samotného času.
Bože, moje hlava.
Pokud si vzpomene, její mysl vyhoří a zemře.
Cos to provedl?
"A tak se stalo, že na Štědrý den
"Lidská rasa zanikla.
"Byl to den,
"kdy se celý vesmír navždy změnil.
Byl to den
návratu Pánů času.
Překlad: Indy indy@desnej.cz
Novinky o Doktorovi?
Zmizel, Lorde Prezidente.
Známe jeho záměry. Zmocnil se Momentu
a hodlá zničit Daleky i Pány času.
Jasnovidka to potvrdila.
Končí, hoří, padá, všechno padá.
Černota dehtu, křik spalujícího ohně.
Její proroctví říkají,
že dnes skončí Časová válka.
Gallifrey padne. Dnes zemřeme.
Konec. Konec. Konec.
Možná nadešel čas.
Nacházíme se na samém okraji války.
V jejím nitru umírají každou vteřinu miliony.
Šílení a žízniví po krvi.
Čas je pak znovuzrodí
a najde jim nový způsob smrti. Fraška, ne život.
Lépe to ukončit.
Děkuji za váš názor.
Já nezemřu!
Slyšíte mě?
Tradice Pánů času je miliardy let stará.
Nenechám ji zaniknout!
Existuje jedna...
...jedna část Proroctví.
Odpusťte mi...
Je to těžké rozluštit...
Mluví o dvou, kteří přežijí Konec.
Dvě děti Gallifrey.
A jejich jména?
Proroctví je zobrazuje v posledním střetu.
Nepřátelství napříč věky.
- To naznačuje... - Doktor!
A Vládce.
Jedno slovo se stále opakuje, pane.
Země.
Země...
Země! Země!
Planeta Země!
Žijí na ní lidé.
Země...
Možná zde leží odpověď.
Naše spása.
Na Zemi.
Je čas vládnout planetě.
Všichni připraveni?
"Šest miliard, sedm set milionů, devět set čtyřicet tisíc,
"tři sta třicet osm verzí nás je připraveno.
"Tady Washington.
"Jako prezident Spojených států
"ti zasílám protokoly OSN,
"dávám ti do rukou obranné síly planety.
"Velitelství UNIT, Ženeva. Na tvůj rozkaz."
"Tady je Centrální vojenská komise v Pekingu.
a 2,5 milionu vojáků.
Uchopit zbraň!
Z planety můžu udělat válečnou loď.
Nedostává se ti slov?
Cos říkal?
- Prosím? - Koukej ho pustit, parchante.
Tvůj taťka pořád zlobí.
- Bylo by mi ctí jím být. - Tiše.
Poslechni Vládce.
- To je mobil. - Můj. Vypnu ho.
Ne. Ty mi nerozumíš.
Všichni na planetě jsou já. Kdo to sakra volá?
Nikdo. To bude budík.
Koukněme se. Statečnej.
- Kdo je Donna? - Vůbec nikdo.
"Dědo, nezavěšuj. Musíš mi pomoct."
Všichni se změnili.
- Proč se nezměnila? - Dědo!
To jí udělal Doktor. Nějaká Metakrize.
Rád si hraje s pozemšťankami.
"Jsi tam?"
"Sledujte ten hovor."
Sledujte hovor.
"Jsi tam?
- "Slyšíš mě?" - Dědo, rozluč se.
Donno, uteč!
"Prostě utíkej!"
Je na Wessex Lane v Chiswicku.
Otevřete linku. Všichni n a Wessex Lane poplach.
- "Co mám dělat?" - Utíkej jako o život.
- Je jich spousta. - "Co se tam děje?"
Hladovím.
- "Utíkej, Donno!" - Mám hlad.
Prostě uteč, zlato.
Nejde jen o ně.
Zas vidím ty věci.
Ta stvoření.
Vidím obří vosu!
Donno, nemysli na to!
- "Nedělej to." - To bolí!
Moje hlava. Celá hoří.
Hoří víc a víc!
Co jsem to...?
Co se tam děje?
Donno?
Jsi tam?
Donno!
To je lepší. Ahoj.
- Myslels, že ji nechám bez pomoci? - Co se stalo?
Je v pořádku, slibuji. Jen spí.
Řekni mi...
Kde máš TARDIS?
Byl bys úžasný.
- Kde je? - Jsi génius.
Jsi naprosto úžasný. Přísahám, že jsi.
Mohl bys být víc.
Mohl bys být hodný.
Bylo by mi ctí cestovat s takovým mozkem.
Nemusíš vesmír vlastnit, stačí jej vidět.
Je mi ctí sledovat všechen čas a prostor.
...víc netřeba.
Přestalo by to?
Zvuk v mé hlavě?
Pomůžu ti.
Co bych bez něho byl?
Co bych byl bez tebe.
Jo.
Jaký zvuk?
Začalo to na Gallifrey.
Jako děti.
To nebylo dětství.
Spíš samá povinnost.
Bylo mi osm.
Rituál zasvěcení. Pohled do Časového rozkolu.
- Co to je? - Trhlina v realitě.
Nahlédneš do samého časového víru.
Bolí to.
Vzali mě k němu.
Pohlédl jsem do času.
A uslyšel je.
Jak mě volaly.
Bubny.
Nekončící tlukot.
Časový rozkol.
Tam to začalo.
Říká se, že Vládce uslyšel rytmus.
Ten ho trýznil po celý život.
Tlukot bubnů. Válečný pochod.
Příznak šílenství.
Rytmus čtyřech.
Rytmus srdcí Pána času.
Poslouchejte.
Společně ho najdeme.
Vlastně..
Moment.
Ano. To je ono.
- Co se děje? - Je to v mé mysli.
V šesti miliardách myslí, ve všech na Zemi.
Představ si to.
Ano!
Brána tě nedokázala vyléčit.
Zrodil jsem se ze smrti. Tohle tělo umírá.
Cos mi to řekl v pustině?
Řekls, "Konec času."
Podle proroctví se něco vrací. Potřebuji tvou pomoc.
Nejsem jeho součást?
Nechápeš?
Bubny mě volají z konce samotného času.
A teď byly zesíleny o šest miliard.
Propojím signály a najdu jejich zdroj.
Doktore...
O tom bylo poselství.
O mně!
- Kde máš TARDIS? - Přestaň.
Přemýšlej.
Zabij ho.
- Řekni kde je, jinak starej zemře. - Nic neříkej.
Zabiju ho.
Neuvěřitelné, že jsi pořád takovej tupec.
Zamířit.
- Máš 12 miliard očí a pořád nevidíš. - Co?
Strážnej je vyšší než ty.
Já ho sejmul. To je poprvé.
Tak rychle.
Musíme rychle odsud.
- Ať žijí Kaktusáci. - Kaktusové.
Rasisto.
Odkud se to tvé proroctví vzalo?
Doktore?
- Rychle. Musíme pryč. - Je to samá přezka.
Vezmi ho i s tím.
Ne, ne! Odvažte mě!
Pusťte mě!
Co se to děje?
- Kudy? - Tudy! - Na druhou stranu k TARDIS.
- Vím co dělám! - Ne, poslouchejte!
Najděte ho!
Schody ne!
Nejhorší záchrana v historii!
Pod místností s branou.
Za ním. Je ve sklepě.
Stůjte. Poslouchejte.
- Mám tě. - Myslíš?
Ne!
- Odvažte mě. - Děkovat nemusíte.
Nenechá nás jít! Odvažte mě.
Panenko skákavá.
Jsme ve vesmíru!
- Hněte sebou! - Jasně.
Otevřete teleportační spojení.
Tak rychle.
Je tam nahoře.
Cvičný cíl.
- Kde máte posádku. - Jsme v bezpeční ve vesmíru.
A on má plnou Zemi raket.
Máte recht.
- Jsme ve vesmíru! - Jo.
Otočte všechno nahoru. Chci tu loď.
- Připravit rakety. - Maximální výkon radaru.
Ano, pane.
Musíme to uzavřít.
My letíme domů, kámo.
Jsme sběrný tým, nezajímá nás politika.
- Leda karnevaly. Letíme domů. - Nikam.
Tak co?
Nic, pane.
Ztratili jsme ho.
A souřadnice teleportu? Potřebuji je.
Přerušil spojení. Nemáme signál.
Nicméně.
Pal!
Teď se nemůže vrátit.
Rakety se nekonaly.
Nekonalo se nic.
Nadělals tu paseku.
Motory vypálení. Zbylo nám jen osvětlení.
Nehneme se z orbity.
Děkujeme, pitomče.
Vsadím se, že máš nějaký plán.
Vždycky máš nějaké eso v rukávu.
Trochu doktorského kouzlení.
Co?
Ajaj.
Padla noc.
- Jsme připraveni? - Všichni připraveni.
Tak poslouchejte.
Po celém světě.
Poslouchejte.
Soustřeďte se.
Najděte signál.
Tam.
Ten zvuk je hmatatelný.
Někdo ho musel stvořit.
Ale kdo?
Signál byl odeslán. Rytmus čtyřech.
Zaslány nazpět časem do mysli malého Vládce.
Máme spojení s místem, kde je Vládce.
Stále nás věžní Časový zámek.
To spojení je nyní jen myšlenka.
Musíme ho učinit více fyzickým.
Něco jednoduchého.
Malého, zářivého. Ostrého, studeného.
Hvězdička padá a hoří!
Něco, co vysleduje spojení.
Až se dostane na Zemi...
Ten zvuk přichází shora.
Jde z nebe!
Tam!
Najděte to.
Běžte to najít!
Ano, pane.
Je to diamant.
Ten nejméně pravděpodobný.
Nebudeš tomu věřit.
"Bílocípá hvězda."
Doktore?
Haló.
Haló?
Jsi to ty?
Doktore?
Je tu někdo?
Kdokoli?
Ztratil jsem se.
A při tom jsi nalezl.
Události se blíží.
Den téměř nastal.
Řekni, vojáku.
Ozbrojil jsi se?
Mám tohle. Co s tím?
Doktorova poslední bitva.
Konec jeho života.
Musí být ozbrojen.
Jinak zahubí sebe, tento svět i čas.
On nikdy nenosí zbraně.
Kdo jste?
Také jsem se ztratila....
již převelice dávno.
Zdravíčko.
Opravil jsi ty necky?
Opravuji topení.
Vždycky jsem snil a takovém výhledu.
Jsem astronaut.
Nad Anglií svítá.
Nový den.
Má žena je tam pohřbená.
Už ji nikdy nenavštívím.
Změnil i ty,
co jsou pohřbení?
Je mi to líto.
Není to tvá chyba.
Že není?
V roce 1948 jsem byl támhle.
Konec Mandátu Palestiny.
Byl jsem hubenej vojín Mott.
Koukal ze střechy na potyčku dole.
Kulky vířily vzduchem jako vichřice.
Svět se zbláznil.
Tebe nebudou zajímat historky veterána.
- Jsem starší než ty. - Cože?
Je mi 906.
- Vážně? - Jo.
900 let...
Musíš nás brát jako jepice.
Beru vás jako velikány.
Poslechni...
Vem si tohle. Měl jsem ji schovanou.
Ne.
Vezmi si ji, mohl bys...
Ne.
Měl jsi ji i na zámku.
Mohl jsi zastřelit Vládce.
Asi jsem se bál.
Byl bych hrdý.
- Na co? - Kdybys byl můj otec.
Nech toho.
Říkal jsi, že...
Čtyřikrát zaklepe a pak zemřeš.
To je on, co? Vládce.
Ten rambál v hlavě.
Vládce tě zabije.
Jo.
Tak ho zabij první.
Tak se zrodil Vládce.
Já nejsem neviňátko.
Vzal jsem životy.
Byl jsem horší. Chytřejší.
Manipuloval jsem s lidmi, aby se zabíjeli.
Možná Páni času žijí až moc dlouho.
Nemůžu.
Prostě nemůžu.
Když Vládce zemře...
Co se stane s lidmi?
- Nevím. - Doktore.
Co se stane?
Model se rozbije.
Stanou se z nich lidé?
Budou na živu?
A zas lidé?
Ať tě ani nenapadne
dát přednost Vládci.
Tady, to je rozkaz. Vezmi si ji.
Vezmi si ji a zachraň se.
Neumři, prosím.
Jsi nejúžasnější muž, jakého znám.
Nikdy.
"Hvězda spadla z nebe."
Chceš vědět odkud byla?
"Teď to dává smysl."
Vysílání. Neodpovídej,
jinak nás objeví.
"Celý můj život.
"Můj osud.
"Hvězda byla diamant"
A ten diamant
...je Bílocípá hvězda.
"Pracoval jsem celou noc,
abych ten dar posvětil."
Hvězda je moje.
Můžu zvýšit signál.
Bude to záchranné lano.
Už to chápeš?
Sleduj, Doktore.
Bude to... podívaná.
"Končím."
Co má za lubem? Co tím myslel?
Naleziště Bílocípé hvězdy je na jediné planetě:
Gallifrey.
To jsou...
Páni času.
Oni se vracejí,
Není to dobře? To jsou tví lidé.
Otevřete Nukleární blesk. Zvyšte výkon na maximum.
Blesk akceleruje.
Pošlete signál zpět a stane se cestou.
Pojďte domů.
Co je to?
Přichází to ze Země.
Na všech vlnových délkách.
Kontakt!
Konečně.
Máme kontakt.
Nyní musí Nejvyšší sněm Pánů času hlasovat.
Buďto dnes zemřeme,
či se navrátíme a dokončíme Konečnou sankci.
Toto je hodina,
kdy Gallifrey buď padne,
nebo povstane!
Gallifrey povstane!
Říkals, že jsou mrtví.
- Kaput. - Byli v Časové válce.
A ta je pod Časovým zámkem. Uzavřená jak v bublině.
Něco takového. Ani dovnitř ani ven.
- Dovnitř může jen to, co už tam bylo. - Signál. Od jeho dětství.
Když ho vysledují, uniknou smrti.
Znovu se setkáte, uděláme oslavu.
Mluvil jsi o nich jako úžasných bytostech.
Tak si je chci pamatovat.
Šli do nekonečné války, která je docela změnila.
Páni času byli mí nejhorší nepřátelé.
Čeho páni? Vysvětlí mi to někdo?
Tohle je sběrná loď?
- Sbíráte z asteroidů odpad? - No a?
- Takže máte lasery. - Jsou upečený.
Teď už ne.
Tebe chci u navigace.
Ty do střílny.
- Wilfrede. - Ano?
Střílna dvě.
Čeká tě poslední bitva.
Loď se nehne.
Je tuhá.
Topení opraveno.
- Teď nás vidí. - Ano.
Zaměřili jsme je. 150km na orbitě.
Tohle je má loď. Pryč od kormidla.
Na Zemi mají přísloví.
Skrývá se v něm moudro, síla a útěcha pro duši.
- Jaképak? - Allons-y!
- Pohybuje se. - Zaměřte ho.
Pohybuje se rychle.
No tak!
Rychle!
Tohle je šílenství.
Co jsem říkal? Lasery.
- Na co? - Na rakety!
Musíme odrazit celou planetu.
Veškerá obrana NATO připravena. Na tvůj rozkaz.
Za chvíli budu mít celou planetu Pánů času.
Vypusťte rakety!
Vypusťte rakety.
Vypuštěny za tři, dva...
jedna, nula.
Jak to funguje?
Sledování je automatické. Drapněte joystick.
- Blíží se. - Tady letí, bože.
Střílejte!
Pro pána!
Ne, ne, ne!
Střílej, Wilfe!
Kdyby mě viděla Donna.
Vypustit druhou vlnu.
Ano, pane.
Dalších 16 se blíží.
A dalších 16.
K zadním laserům!
Střílejte!
TEĎ!
Ani na to nemysli.
No tak!
Ano!
- Nastav navádění. - Kam? - Na Anglii.
Naismithův zámek.
- "Blíží se k vám." - Příliš pozdě.
Už se blíží.
Bylo odhlasováno.
Jen dva jsou proti.
Stanou se památníkem své hanby.
Plačící andělé starých časů.
Předvoj je připraven.
Děti Gallifrey se vrací.
Vstříc Zemi.
Cíl?
50km a blíží se.
Zámek zaměřen.
Zpomalíme, že?
Doktore?
Zpomalíme?
Blíž! Blíž!
Ještě blíž!
Doktore!
Říkals, že zemřeš.
Co že řekl?
My ostatní také?
Chci se zeptat, je to konec?
- Měl bych tě varovat. - Teď ne.
Můj pane Doktore.
Pane Vládče.
Společně uzříme konec.
Otočte to a přistaňte.
- Nevrátíme se. - Nenechám ho samotného.
Ne dnes.
Přistaňte!
Poslouchej.
To nesmíš.
Jaký paradox, že záchrana pochází zrovna od tohoto našeho dítěte.
On tě nezachrání.
Nevidíš, co dělá?
Fuj, necháš toho?
Rozhlédni se.
Přenesl jsem se do každého člověka.
Kdo by ale stál o tuhle podřadnou rasu?
Nyní se mohu převtělit do Pánů času.
Stojíte si tam, jako nějaký vašnosta
vetchý, sešlý věkem.
Budete o tolik hezčí, až budete
mnou!
To ne!
Přestaň!
Ne, to ne!
Na kolena, lidé.
Ne, to je v pořádku, řekl jsi spása.
Nezapomínej, že jsem vás zachránil.
Příchod je tu.
Příchod čeho?
Něco se vrací. Proč nikdy neposlechneš?
To bylo proroctví.
Ne někdo, ale něco.
Nevrací se lidé, ale celá Gallifrey.
Teď a tady.
Kde je Donna?
Donno?
Doktore, prosím!
Padáme. Planeta bude vyšťouchnutá z orbity.
A co Doktor?
Řekl, že umře.
To jsem by já! Nepochválíte mě?
Jsem na vaší straně.
No tak, z cesty!
Doktore...
Haló!
Jdu tam.
Wilfe, ne!
Mám to, honem.
Není to fantastické?
- Páni času se vrátili. - Nebyl jsi tam.
Poslední dny Války.
Neviděls, kým se stali.
Zámek je prolomen, vrací se Dalekové,
Hanba ze Skaro, Horda zplozenců,
Dítě nočních mur,
Král Možná s armádou Mezitím a Neexistencí.
Z války bylo peklo.
A to jsi rozpoutal přímo nad Zemí.
Peklo sestupuje.
- To se mi líbí. - Poslouchej.
Ani Páni času to nemohou přežít.
Započne Konečná sankce.
Čas skončí...
mou rukou.
Prasklina se rozšíří až roztrhá Časový vír.
Sebevražda.
Povzneseme se...
a staneme se tvory čistého vědomí.
Oproštěni od těla, času,
příčiny a následku,
zatímco svět zanikne.
Vidíš?
Takhle chtěli ukončit
Časovou válku.
Zastavil jsem je.
Tedy...
Vezmi mě s sebou.
Povznést se.
Jsi chorobný.
Byť za to můžeme my.
Již nebudeš.
Dobře si vyber nepřítele.
Nás je mnoho, on je sám.
On je Prezident.
Zabij ho a Gallifrey bude tvá.
Za všechno může on!
Spojení je v mé hlavě.
Zabiješ mě,
přeruší se a jsou zpět.
To neuděláš, zbabělče.
Udělej to.
Přesně.
On je tím spojením. Zabij jeho.
Tvým posledním činem
bude vražda.
Kterého z nás?
Z cesty.
Spojení je přerušeno. Jdeš zpátky, Rassilone!
Zpátky do pekla.
Gallifrey padá!
Zemřeš se mnou.
Já vím.
Z cesty.
Byl jsi to ty!
Celý můj život!
Stvořil jsi mě!
Jedna!
Dva!
Tři!
Čtyři!
Já žiju.
Já...
Ale to...
Přežil jsem.
Jsou pryč?
Můžeš mě pustit?
Jo.
Ta věc začala vydávat divné zvuky.
Vládce nechal běžet Nukleární blesk.
Přetížil se.
To je špatné?
Ne...
Přebytečná radiace se vypustí dovnitř.
Vinvocciovské sklo ji udrží.
500.000 radů zaplaví tu skříň.
To mě raděj pusť.
Už je v kritické fázi.
Manipulace to spustí.
I šroubovák to spustí.
Omlouvám se.
Nech mě tu.
Tak dobře... nechám.
Musel jsi tam vlézt, viď?
Musel jsi tam zůstat.
To jsi ty.
Vždy šlo o tebe.
Čekal jsi na mě.
Nech mě tu.
Jsem už starej. Své jsem si užil.
A to je ono.
Nejsi nijak významný.
Ale já...
Mohl bych tolik dokázat.
Tolik dokázat!
Ale dostanu tohle.
Svou odměnu.
To není fér!
Žil jsme dlouho.
Ne, prosím, nedělej to.
Prosím tě, ne!
Bylo mi ctí, Wilfrede.
Snad to bude rychlé.
Co?
- Ahoj. - Ahoj.
Žiješ?
Systém je pryč.
Všechno jsem vstřebal.
Zařízení je kaput.
Teď jdou otevřít.
Stále jsi celej.
Dostal jsi na frak.
Z toho budou jizvy.
Vždyť máš...
Tvoje tvář...
Jak jsi to udělal?
Už to začalo.
Je celá studená. Je jako podchlazená.
Volej znovu.
Je obsazeno, všichni volají tísňovou linku.
Musíme ji vzbudit. Donno?
Slyšíš mě?
Donno?
To jsem já.
Jsi doma v bezpečí.
Já byla...
Co se stalo?
Propásla jsem zase něco?
Směje se.
To nám ještě chybělo.
No nic...
Tohle ještě není sbohem.
Uvidíme se.
- Ještě jednou. - Kdy to bude?
Dívej se kolem sebe.
Kam jdeš?
Pro svou odměnu.
- Co tady děláš? - Potřebuješ píchnout.
Tys mě ukecal, abych pracovala s tebou.
Jo, ale střílí po nás Sontaran.
Brambora s pistolí. Vdaná žena tu nemá co dělat.
Tak sis mě neměl brát.
Musíme sem do přízemí
a pak chodbou, nevšimne si nás.
Mickey!
To byly bláznivé Vánoce.
Mamka neví, co to bylo. Pan Smith něco říkal
o globální halucinaci. Jak jinak to vysvětlit.
Každý s jinou tváří.
To jste vy!
Vy...
Mami!
Mami.
- Co se děje? - To je on.
Doktor.
Od muže vzadu.
"Jmenuje se Alonso."
Takže Alonso.
Kam máš namířeno?
Jak znáte mé jméno?
Umím číst myšlenky.
- Vážně? - Jo.
Víte na co právě myslím?
Určitě.
Není to smyšlené. Všechno je pravda.
Byl to deník prababičky z roku 1913.
Pracovala jako sestra a zamilovala se do Johna Smithe.
Byl to ale návštěvník z jiného světa.
Zamilovala se do muže z hvězd.
A všechno sepsala.
"Deník neskutečných věcí."
Pro koho je věnování?
Pro Doktora.
Také si tak říkal.
Byla nakonec šťastná?
Ano, byla.
A vy?
Třikrát hurá. Hip, hip...
Hurá!
Hip, hip...Hurá!
Tak rychle.
Všichni sem. Fotka s přáteli.
Chci vás tam mít všechny.
Přátelé a Nerys.
Dělám si legraci.
- Proč mám broskvové šaty? - Jsi taková broskev.
- Chlupatá slupka, uvnitř pecka. - Úsměv.
Sýr
Co ty, Wilfrede?
Nikdy není pozdě.
Chovej se slušně, Minnie. Vážně!
Jdu chytit kytici.
Božínku.
Tati...
Tady jsi, stará známá tvář.
Říkal jsem, že bude OK.
Zavřeli Naismithe.
Neznámý zločin. Zabásli i jeho dceru.
Půjdou bručet.
Jedno jsi mi nikdy neřekl, Doktore.
Kdo byla ta žena?
Tohle jsem vám chtěl dát.
Svatební dar.
Nemívám u sebe peníze. Tak jsem se vrátil v čase,
půjčil si libru od jednoho milého pána,
nějakej Geoffrey Noble.
Řekl "Tu máte."
"Užijte si ji."
Úsměv.
Není to účet?
Těch máme dost.
Tiket do loterie?
Lacinej dárek. Od koho?
Teď je velkej Jackpot. Třeba se zadaří.
Shaune!
Máme nabitý program. Polévka ve 14:30.
Prošvihla jsem to. Už je půlnoc.
Mickey bude naštvanej. Můžeš za to ty.
Jimbo řekl, že nás sveze,
ale prý si zlomil kyčel. Nemůžu za to.
- Dej mu kopačky. Je na nic. - Ty chodíš s mechanikem.
Ve svém věku si nemůžu vybírat.
Nemluv tak. Nikdy nevíš.
Možná tam někdo čeká.
Možná jednou.
- Šťastný nový rok! - Šťastný nový rok!
- Neponocuj. - Tomu nezabráníš.
Jsi v pohodě?
Přebrals?
Něco takového.
Měl bys jít domů.
- Jo. - No...
- Šťastný nový rok! - Tobě také.
Jaký je rok?
Kolik si toho vypil?
1. leden 2005.
2005.
Povím ti...
...čeká té úžasný rok.
Jo?
Nashle.
Zazpíváme ti.
Vesmír tě písní uloží ke spánku.
Tato píseň doznívá.
Ale příběh nekončí.
Ještě nechci jít.
Pořád mám dvě nohy. Dobře.
Paže.
Ruce a spousta prstů.
Uši, mám. Oči, dvě.
Nos. Měl jsem horší. Brada.
Vlasy.
Jsem holka!
Ne! Nejsem holka. Zase nejsem zrzek.
Ještě něco. Něco důležitého.
Já...
Padám!
Geronimo!
Překlad a odborná spolupráce: Indy indy@desnej.cz
Věnováno památce 10. Doktora 2005-2010