Torchwood.
Mimo dohled vlády, víc než policie.
Vyhledává na Zemi mimozemský život, vyzbrojuje lidstvo pro budoucnost.
Ve 21. století se vše změní.
A na to se musíte připravit.
Owene, Gwen, ulicí vlevo, vpravo, 30 metrů.
- Co je to? Co vidíš? - Nemám obraz. Jen signál.
Určitě mimozemského původu. Šikmo doprava, ke hradu.
Jacku, ostře doprava, 20 metrů.
Můžeš identifikovat cíl?
Stále se pokouším dostat obraz...
20 sekund do kontaktu.
15 sekund.
Žádná hrdinství, nevíme, s čím máme tu čest.
10 sekund.
Mám to!
Mám obraz. Podezřelý je muž, má budnu s kapucí.
Běž, Gwen!
No tak! Zvedněte to! Zvedněte to!
- Hej, co to děláte? -Máš trable, kámo?
Sakra!
- Seš hvězda, dokázalas to! - Byla jsem tak blízko...
Ne, máš to.
Ztratila jsem ho, Tosh, ztratila.
Přísahám, ať už to je cokoli,
držíš to.
Ještě zkontroluju kamery.
Ahoj.
Kdopak jsi?
Slyšíš mě?
Chci domů.
Nikdo tu neví, kdo jsem. Ztratil jsem se.
Vrať se.
Promiň, ty zatracený vrata nás odřízly.
Gwen, jsi v pořádku?
Právě jsem viděla ducha.
Tohle je záznam z nádražní kamery.
Gwen popadne toho kluka.
Popadne ho za bundu a on vyklouzne.
Souhlasí to?
- A pak?
Dorazí Jack a Owen.
- Pak už nic. Promiň. - Ne!
Bylo to tak skutečné jako tohle. Skutečnější.
Já toho kluka jen neviděla. Já jsem...
Já jsem i slyšela, co si myslel. cítila jsem to. Jako kdybych se já ztratila.
Intenzivní emoce mohou být součástí neurologické příhody. Halucinace, demence...
Já neměla halucinace, Owene. A rozhodně nejsem senilní.
- Zmáčkla jsi tenhle knoflík a to způsobilo tu přízračnou chvilku? - Jo.
- Jacku! - Ne! Ne! Nedotýkej se toho! - Jacku, prosím, ne! - No tak!
Ale tak mi to připadalo. Jako přízrak. Duch.
Toshiko, kde začnem?
Ten chlápek, co jste ho honili - mám hodně záznamů z kamerového systému, takže by mělo být snadné ho vystopovat.
Říkáš, že ten chlapec měl na krku kartičku se jménem?
- Flanagan. Tom Erasmus Flanagan. - Neobvyklé jméno, to pomůže.
Proveď úplnou kontrolu. Narození, svatby, úmrtí, trestní rejstřík, pasy.
Ať už to zabere jak dlouho chce, ať už je kdekoli, najdeme ho.
Našel jsem ho.
Flanagan, Thomas Erasmus. 74 Brynaeron Terrace, Butetown.
Je v telefonním seznamu.
Zdravím, jsem inspektor Cooper, tohle je seržant Harper.
- Mohla byste nám prosím věnovat pár minut? - Jo, dobře.
Tati, návštěva. Je to policie.
Á! Tak konečně jste mě dostali, co?
Jsem Gwen. Tohle je Owen, zacvičuje se.
Jde jen o rutinu. Hledáme očité svědky včerejšího nočního incidentu na nádraží.
- Byli jsme tady, že tati? Bylo finále Když hvězdy tančí. - Kdo vyhrál?
- Ta z televizních novin. - Má děsně dlouhý nohy!
Nechcete šálek čaje?
Dala bych si, děkuji.
- Owen vám pomůže. - Tudy.
Umluví ho tam k smrti.
Však on se jen tak nedá.
Ale měla pravdu. Včera jsme byli celou noc doma, nemohli jsme nic vidět.
Jen pro záznam, jste Tom Erasmus Flanagan?
Můj otec byl Erasmus, a i otec před ním.
- No a tohle není Welšský akcent, že ne? - Ne.
Žiji tady už 66 let a stále mám přízvuk jako tehdy.
Za války mě evakuovali - 1941
Němci úplně rozbombardovali East End.
Cardiff ale byl bombardován stejně jako Londýn, nebo ne?
Odvezli nás na venkov.
Matka mi sbalila kufr...
Starší sestra napsala mé jméno na kartičku.
Posadily mě na vlak v Paddingtonu.
Stále mi říkaly, že musím jít, že musím být hodný a nebrečet.
A přitom ty dvě si mohly oči vyplakat.
To bylo naposledy, kdy jsem je viděl,
i když tehdy jsem to samozřejmě ještě nevěděl,
a mával na rozloučenou.
- Kolik vám bylo? - Osm. - To jste se musel hodně bát.
Nikoho jsem tu neznal. A byl tu zmatek.
Byl jsem tak nenápadný, až na mě úplně zapomněli.
Nechali mě úplně samotného.
Připadalo mi to jako konec světa.
Toulal jsem tímhle tunelem,
úplně ztracený.
Zapomenutý.
Hledal jsem někoho, kohokoli, kdo by se o mě postaral.
"Proč si pro mě nepřišli?" pořád jsem si říkal.
Nikdo mě nezná. Ztratil jsem se.
Nakonec na to přišli a vrátili se pro mě,
a vzal si mě k sobě jeden milý pár, který neměl vlastní děti.
No, a na konci války mi už v Londýně nikdo nezbyl.
Tak jsem zůstal tady.
A jsem stále tady.
Přece jen.
Nechápu to.
To BYL ten kluk na nádraží.
K tomu nemám nic říct, díky tobě jsem uvázl v kuchyni s nevypnutelnou drbnou.
Takže to, co jsem viděla, byl jen dávný kousek z něj? Nějaký pozůstatek?
- Ahoj. - Gwen, zrovna plním pračku. Máš nějaký bílý na vyprání?
Nevím. Nech to být, já to pak dám dokupy.
Ne, ne, ne, to je v pohodě.
- Jen mi připomeň, do který přihrádky se dávaj tablety? - Ah, prostě to nech být.
- OK, takže, příjdeš dnes večer? - Nevím.
- Zas?! - Cože? - Jediný, na co se tě ptám, jestli dnes večer příjdeš.
- Já nevím. - Dokážu se smířit s celou touhle supertajnou záležitostí,
ale ty mi ani nejsi schopna říct, jestli vůbec příjdeš domů!
- No sekýrování ti nepomůže. - Jasně. Vždyť to říkám.
- Ach, Rhysi... - Nezůstanu doma jen pro kdyby náhodou.
Daf sezval kámoše. Budu tam. Ty si dělej, co chceš.
Haló?
No dobře!
Náš přítel s emzáckým zařízením v kapse je...
... jistý Sean Harris alias Bernie.
A co s tím emzáckým zařízením dělal, můžeme jen hádat
Je mu 19, odsouzen za přepadení, krádeže v obchodech, kreditky...
Varujte mě, jestli se tu někdy staví!
Uznán vinným za krádež. Odmontovával pneumatiky z auta, když tu se objevil majitel.
Rozesmutnil ho natolik, že se omluvil a začal je vracet zpátky.
A v tu chvíli se objeví policie. A tady - drobná krádež v obchodě.
- Láhev vodky a troje instantní nudle. - Zločinecký génius.
- Dostali jste se někam s tím záhadným objektem? - Je mimozemský, samozřejmě...
Úžasná nanotechnologie, oproti ní vypadá NASA jak hračkářství.
No, teď si vážně zúžil výběr.
Na nádraží to dělalo tohle. Když jsem to držela, rozblikalo se to a zbláznilo.
- Teď to nedělá, že ne. - Ne.
Takže, co dál?
Ten kluk, Bernie, kde žije?
- Ve Splottu. - Splottu?
Myslím, že realitní agenti tomu říkají "Sploe"
- Zdravím, hledám Bernieho. Je doma? - Ste jeho kámoši? - Ano, jsem z...
Sem jeho matka. Je to nenechavej malej parchant, kerej sem nevkročí, dokud mi nesplatí
těch 50 liber, co mi visí!
Sem nesmí ani páchnout.
Řek', že mi sežene iPoda a neudělal to. A vykouřil mi mý cíga.
Kdyby hořel, bych se na něj ani nevychcala.
- Bernie Harris, Červený Bedrník Splottu. - Mi povídej.
Beru raději emzáky, kdykoli.
- Zjistils něco? - Ne, ale koupil jsem čtyři taštičky za libru. Dá si někdo?
Kdybych chtěla dny jako tenhle, zůstala bych u policie.
Snažili jsme se, Jacku.
A co nám tak poví? "Vobral jsem emzáka támhle na tržišti."
Kam to jdem?
Zpět na nádraží. Kontrolovaný experiment.
Napodobíme původní podmínky jak to jen bude možné, budeme pozorovat a pak analyzovat výsledky.
- Co? Musím to udělat znovu. - Někdo musí.
- Nějací dobrovolníci? - Hej!
- Nevíme, co to je, co to dělá. - Ne.
- Jacku, tohle by mohlo být nebezpečné - Jo.
- Nechci se v tom nějak nimrat, ale mám pocit, že v tom je pár háčků...
Promiň, myslel jsem, že jsi teď ráno vzdal pátrání po 19tiletém klukovi!
Myslel jsem, že teď jdeš po něčem zajímavějším.
Trošce výzvy.
Tohle chození od dveří ke dveřím nás nikam nedovede.
- Lidi, pojďte sem! - Owene!
Owene!
Počkejte...!
Je to hnusnej parchant!
Máma měla pravdu, jeho oči jsou moc blízko u sebe!
Řekla jsem "Jenom tanec," Ale jemu to bylo fuk.
Neměla jsem si s ním vyjít, měla jsem to vědět!
Jak se jmenuješ?
Lizzie!
Lizzie Lewis...
Jsi zlý, Ede Morgane!
Holky říkaly, ať s tebou nikam nejdu a měly pravdu.
Jsem zlý?
Jsem zlý chlapec?
Teď už jsi velká holka, Lizzie.
Dokážeš se sama rozhodovat.
To proto tě mám rád.
Nejsi jako ty ostatní.
Nejdeš se stádem. Jsi chytrá.
Copak se ti nelíbí, že někdo v tobě vidí, jak jsi chytrá?
Já tě vidím, Lizzie.
Takovou, jaká opravdu jsi.
Nechci ti ublížit, nechci...
Já-já mamce řekla, že budu v devět doma!
Ššš...
Prosím!
Ach, probůh, pomozte mi!
Pomoc!
Pomoc...!
Owene? Jsi v pořádku?
Ona... byla tak vyděšená!
J-j-já nemohl...
Nemohl jsem se hnout!
Nemohl jsem jí pomoct!
Nejprve se to stane Gwen. Chlapec na nádraží.
Kterému je teď přes 70, je naživu a v pořádku a žije v Butetownu.
Podruhé se to stane Owenovi.
Stejně jako já, ty jsi to jen neviděl, ty jsi i cítil emoce, které nebyly tvoje.
Byla vyděšená.
Jméno oběti bylo Lizzie.
Stalo se to možná před 40ti, 45ti lety.
Toshiko, víme už o ní něco?
Elizabeth Lewis. Lizzie. Jediné dítě Mabel Ann Lewis z Hafod Street.
Zemřela 24. dubna 1963.
Znásilněna a zavražděna pod mostem v Penfro Street. Bylo jí 17.
On ji zabil.
- Nikdo nebyl předveden před soud. - Řekla mamce, že bude v devět doma.
A co Ed Morgan? Tak mu říkala. "Jsi zlý, Ede Morgane."
Vyhledám ho. Je to celkem běžné jméno.
Jaká je spojitost? Odkud přicházejí? Jako kdyby nás strašili.
Kvantový převodník.
Podívejte.
Pro jeden z nich byl zabila.
Převodníky převádí energii z jedné formy do druhé.
Jsou ve sluchátcích. Převádí elekrické signály na zvuk.
Jsou také v tomto přístroji, převáději kvantovou energii a zesilují ji.
- Na duchy. - Samozřejmě. Je to emoce.
Lidská emoce je energie.
Nemůžeš ji pokaždé vidět nebo slyšet, ale můžeš ji cítit.
Už jsi někdy měla deja vu? Cítila, jak ti někdo přešel po hrobě?
Měla jsi někdy v prázdné místnosti pocit, že je někdo za tebou?
Tak on tam byl.
- Pokaždé tam je. - Duch.
Co dalšího máme na Lizze Lewis, co dalšího?
Hm. 1963 - záznamy nejsou pokaždé podrobné.
A co noviny, svědkové, zprávy, výsledky pitvy.
Owene!
- Co chceš, abych přesně našla? - No, něco tam musí být!
Abych mohl znovu otevřít případ, potřebuješ nové důkazy nebo svědky.
- Viděl jsem, jak se to stalo. - Neviděl! Nebyl jsi tam.
Viděl jsi ozvěnu okamžiku zesílenou mimozemskou technologií.
Tak mi řekni, jak s tímhle chceš k soudu?
Odkdy se staráme o soudy?
Zítra se podíváme po Berne Harrisovi a zjistíme, co ví o téhle mašince na duchy.
Uděláme naši práci a zjistíme, odkud k nám tahle věc přišla.
Teď běžte domů.
Gwen! Za mnou!
Jacku?
Hééj.
Potřebuješ vědět, jak se s nimi zachází.
Ačkoli doufám, že to nevyužiješ.
To i já...
Promiň, to jen... Ani nedokážu zabít pavouka ve vaně.
To ani já. Ne se zbraní.
Je to celé tvoje.
Terč je tam tím směrem.
Jasně.
Nechme střechu v jednom kuse, dobře?
Jedna ruka, ne dvě.
Natoč se bokem k terči.
Dívej se podél svého ramene a ruky
Přímá linie k očím.
Zvedni zbraň.
Hej, hej, hej!
Moc rychle.
Všechno je to v dýchání.
Drž ji pevně, ale nesvírej ji.
Nadechni se. Soustřeď se.
Vydechni.
Jemně stiskni.
Páni!
To byla společná práce.
Zkus to znovu.
Tentokrát sama. A pamatuj, nádech.
Nesvírej ji příliš silně.
- Drž ji a natáhni. - Nenatáhla jsem to dobře.
Pěkně pomalu.
Trochu víš. Takhle.
Nejdřív se nadechni, pak vystřel.
Rychle dobij a zamiř.
- Dvě ruce nebo jedna? - Jedna.
- Ho-hoo! - Páni!
Dobrá práce!
Jak jsem řekl, doufám, že je nikdy nebudeš muset použít.
Jo.
Proboha, podívej, kolik je hodin.
Kdy ty se dostaneš domů? Vypadá to, jako kdybys tu žil. Ale to snad ne.
Musím být připraven. Ve 21. století se všechno změní.
A nesnáším dojíždění.
Kde spíš?
- Nespím. - Nebývá ti v noci samotnému smutno?
Raději bych se měla vrátit. Rhys bude mít starost, kde jsem.
- Dobrou noc. - Dobrou.
Ahoj!
Ahoj, to jsem já, jsem u Dafa.
Hraju poker a vyhrávám. He-hey!
Podívej, víš, no...
Dal jsem ti prát to tvoje bílý prádlo, i když jsi byla pěkně nabručená.
Je stále v pračce, tak si ho musíš pověsit.
Vynesl jsem smetí, ale neumyl jsem nádobí.
Ale není tam toho moc, takže... a stejně si ho už nemyla týdny. Heh!
Uvidíme se až se uvidíme. Ta-dá.
Li-zzie!
- Lizzie Lewis... - Jsi zlý, Ede Morgane. - Jsi ta-am?
- Holky říkaly, ať s tebou nikam nejdu a měly pravdu. - Jsem až tak zlý?
Li-zzie...
Jsem zlý chlapec?
- Lizzie Lewis... - Pomoc!
Pomoc!
Tak to abych se teď držel stranou od problémů, co?
Nejlepší chování.
Jsem plně trénovaný policejní důstojník Dostanu tě na zem a spoutám raz dva.
Mm-mm! Sliby-chyby!
Jsem na tebe tak hrdý.
Rhysi!
- Taxík je tady, příjdeme pozdě. - Ale já jsem tohle neměl na sobě od pohovoru u Luckleyho.
- Obleču si jeany s košilí a kravatou. - Jsou to mamčiny šedesátiny. Chce, abychom se nafintili, to je vše.
Rozbil se mi zip! Jestli nebudu opatrný, budu všem ukazovat své rodinné poklady.
- Co to děláš? - No tak. - Si děláš srandu. - Secvaknu to.
S tímhle se k mým cennostem ani nepřiblížíš. Jak pak budu čůrat?
Nazdárek.
Daf a Karen se pohádali.
Přinutila ho spát ve volném pokoji. A mě se na sofa nechtělo.
Podívej, mě nevadí, že pracuješ tak dlouho.
To opravdu ne. Pokud ovšem nakonec příjdeš domů.
To příjdu. Jsem tu.
A ty jsi úžasný.
Vsadím se, žes neumyla nádobí.
- Necháme to na zítra. - Jasně.
- Kdo je to? - Pan Morgan?
Co chcete?
- No? - Pane Morgane.
- Potřebuji jít dovnitř. - Kdo řekl, že tu je plyn. Nic necítím.
Nic se neděje. Něčeho bych si všiml. Cítite snad něco?
Nebylo to od vedle? Můžeme jít do obýváku, pane Morgane?
Tam nic není.
Žádný plynový sporák, žádný nemám.
Je tu jen elektrický ohřívač.
Používám ho jen zřídka.
- Co hledáte? - Posaďte se, pane Morgane.
Nebylo to od vedle?
Nedá si pokoj. Něco s ní není v pořádku. Vymýšlí si. Je to ona?
Nic tu nenajdete, jestli to tak je.
Všechno si to jen vymyslela, víte, co tím myslím? Jak se jmenujete?
Jak dlouho tu žijete, pane Morgane?
Roky. Ten dům patřil mý mámě.
Pamatujete si své sousedy, lidi, co tu v ulici žili před lety?
Lidi, co žili... hned za rohem?
Například na Hafod Street?
Například...
Mabel Lewis? Umřela teprve před pár lety.
Samozřejmě, dlouho předtím se odstěhovala.
Nedokázala unést ty vzpomínky. Na svou dceru, jediné dítě.
Zemřela v třiašedesátém.
Lizzie.
Maličká Lizzie Lewis.
Milovala tanec, pamatujete si?
Měl byste.
Pěkná dívka, blond vlasy, modré oči.
Nosívala lehký růžový plášť.Vsadím se, že si šetřila všechny drobné, aby si ho mohla koupit.
Módní výstřelek.
Měla ho na sobě, když jste ji viděl naposled.
Naposledy, kdy ji kdokoli viděl.
Naživu.
Už si pamatujete?
Vím, co se stalo tu noc pod mostem.
Jen vy dva, ve tmě.
Voda kapala ze stropu do kanálu
Lizziny vlasy byly úplně promočené deštěm, byla jí zima a brečela.
Vím, co jste udělal, Ede Morgane.
A tady jste... žijete si svůj život... svobodný jako pták.
Lizzie řekla matce, že bude v devět doma.
"Prosím, ne, " říkala. "Prosím."
PROSÍM!
"Jsi zlý, Ede Morgane."
"Holky mi říkaly, ať s tebou nikam nejdu,"
"a měly pravdu.."
Vypadni! Vypadni! VYPADNI!
- Myslel jste si, že vám to projde. - Ze mě nic nedostanete. Řekll jsem vám to už dřív, nic nedostanete!
Vypadněte z mého domu!
Bernie Harris!
Hej!
- Dávejte si pozor! - Promiňte!
Promiňte!
Do toho! Ukopni mu hlavu!
Mami, v zahradě je nějaký pán!
V zahradě jsou DVA pánové!
- Bernie Harris! - Kdo?
To nebyla otázka.
Prosím, neubližujte mi, mám astma.
Nechci ti ublížit.
Chci tě zabít.
- Proč ti říkaj "Bernie"? - Když mi bylo 12, spálil jsem sousedovi kůlnu. - Proč?
Měl jsem cígo a nechal jsem se kapku unést.
No, to je pohodička. Doufám, že ti koupil kytku.
Jestli je to kvůli těm levejm cígům, tak o nevím, co se s nima stalo, jasný?
No...
Měl bys vědět, že jsme nejspíš jediní lidé, kterým to můžeš říct.
Já a kámoš jsme používali takovej sklad na Moira Street.
Patřívalo to tomu dědulovi, byl kapku na hlavu.
Pořád tam jsou tuny jeho věcí, ale už jsme se většiny zbavili.
Byla tam i taková stará plechovka od krekrů, plná cizích mincí,divnejch šutrů a tak.
Myslel sem, že by to mohlo mít cenu. Chtěl jsem to vzít do antikvariátu.
- Jasně. - Nikdy nevíš. Ňáký prachy z půdy a tak.
Tak jsem vzal tu plechovku sebou domů a ta věc se zama zapla.
Ukáže ti to věci.
Skutečný věci, skutečný lidi.
Byl jsem v zátoce u Starého Přístaviště.
Viděl jsem ženu, měla něco zabalenýho v uzlíku.
Byla noc. Dávala ho potajmu do vody.
Bylo to divný, protože nějak sem cítil, jako bych byl ona.
Bála se, protože věděla, že to, co dělá, je špatný.
Věděl jsem, bez toho abych viděl,
že to bylo její dítě. Zabalený. Mrtvý.
Nikomu to neřekla.
Pak utíkala pryč a já si uvědomil, že ji znám.
Je teď stará, ale žije ve Splottu u katolickýho kostela.
Tak sem tam za ní šel. Řek sem jí, co sem viděl.
- Dala mi peníze, abych to nikomu neřek. - Vydírals ji?
Nabídla je.
Viděl sem věci, kterým byste nevěřili.
Na Penfro Street je starý most.
Viděl jsem chlapa... a holku, roky nazpět.
- Sledoval ji ze zábavy, podél kanálu. - Jo. Já vím.
Viděl jsem to.
On nic neví, že?
- Bernie, bylo fascinující se s tebou setkat. - Kam jdete? To je moje! Nemůžete jen tak odejít. Mám svý práva.
Takže nechcete tu druhou půlku?
Druhá půlka.
Divný kameny. Cizí peníze.
Mimozemský kameny. Mimozemský peníze.
Jako naplaveniny spláchnuté skrze trhlinu.
Takže, Bernie. Když jsi tu věc našel byla už na dvě poloviny?
Mám to! Jako když skládáš Lego.
- Tys to rozdělil napůl, že jo? - Jdem, lidi.
- Tohle si taky vezmeme, dobře? - Jdeme, lidi!
- Nechcete mě zavřít? - Nejsme policie. - Ale já to ukrad. - Já vím.
- A vy to chcete ukrást mě. - Tak zavolej poldy.
Nechoďte!
Použil jsem to jen jednou...
...tudle půlku. Už jsem ji nemohl znovu použít.
Proč ne?
Protože umřu.
Viděl jsem, jak se to stane, tam na cestě.
Prostě tam ležím, krvácím, a pak umřu.
- Přesně tak jak jsem teď, ne starej. - Co tím máš namysli?
- No tak, Gwen! - V červenci mi má být 20.
- Umřu ještě předtím? - Gwen!
Počkej tu, ještě se vrátím.
Jacku!
Jacku, musím s tebou mluvit.
Gwen, nééééé!
Haló?
Pomoz mi, prosím...
Přišla jsem příliš pozdě, nemohla jsem tomu zabránit.
- Zabránit čemu? - Je mrtvý.
Owen měl nůž.
- Chtěl ho zabít. - Owen? - Ach bože, nemohla jsem tomu zabránit.
Pomoz mi!
Prokrista, Gwen, na co jsi myslela?
Neviděla jsem ho.
- Neviděla jsem nikoho jen sebe. Jen jsem řekla jeho jméno.
Owen.
Bernie řekl, že viděl sám sebe mrtvého na ulici. Ty jsi viděla Owena s nožem.
Ale držela jsem ho já. Měla jsem zakrvácené ruce.
To byla jen jedna budoucnost z mnoha možných.
Cokoli jsi viděla, nebo Bernie, se nemusí stát.
Nemusí?
Nemůžem na to přijít?
Máš všechny ty věci, mimozemnský věci, copak tam není nic, co by mohlo pomoct?
Je mi líto.
Přála bych si, abychom to nikdy nenašli.
Chudák Bernie, vidět sám sebe mrtvého.
Nemusí být.
Možné budoucnosti.
- To by asi rád věděl. - Tobě to určitě pomáhá.
Nevím, co mám dělat.
Našla jsem toho tvého Eda Morgana.
Já ho našel taky. V telefonním seznamu.
Zabralo to celou noc.
Ale našel jsem ho.
Dnes ráno jsem ho navštívil a vehnal do něj trochu bohabojnosti.
- Co jsi našla. - Jeho lékařské záznamy.
Trpí klaustrofobií, paranoiou, depresí a má pár záznamů o pokusech o sebevraždu.
V posledních letech sotva vyšel z domu.
- Podívej, Owene, jestli na to Jack příjde... - No, ale on na to nepříjde, ne?
Haló?
Nejspíš si myslel, že chci prachy.
- Pořád říkal: "Ze mě nic nedostanete." - Paranoia. - Jo.
Řekl: "Ze mě nic nedostanete, nechtě mě být."
"Řekl jsem vám to už dřív."
Řekl komu?
Podívejte, viděl sem věci, kterým byste nevěřili.
Na Penfro Street je starý most.
Viděl jsem chlapa... a holku, roky nazpět.
Sledoval ji ze zábavy, podél kanálu.
Bernie, tady Gwen.
Můžu jít dál?
Díky.
Vím, že to zní šíleně, ale jen proto, že jsi viděl sám sebe...
- mrtvýho, jo. - To neznamená, že se to musí stát.
Ale nevíte, jak tomu zabránit. Jak u vás, tak u mě.
Furt mi to vrtá hlavou, ta věc.
Některý věci je lepší nevědět.
Jacku?
Ed Morgan. Owen za ním šel na vlastní pěst na návštěvu.
Chtěl mu nahnat strach. Vypadá to, že uspěl.
Myslím, že Bernie Harris tam už předtím příšel. Pokoušel se ho vydírat.
Bernie ho vydíral?!
Vypadá to tak. Ed si myslel že Owen v tom jel taky. Jsi už doma?
- Ne, jsem u Bernieho. - Jdem za tebou, zůstaň tam. Owene, za mnou!
Tosh, hlídej kamerový systém pro případ, že by Bernie zdrhl.
Takže ty jsi viděl Eda Morgana napadnout tu dívku a myslel sis, že bys z toho vyrazil nějaký prachy?
"Diagnostikována vážná deprese. Agorafobický."
Ne. Tomu nevěřím!
- 'Jacku, jsem napojena na kamerový systém... a dívám se na Eda Morgana.' - Co? Kde je?
- Přichází na Evelyn Street. - To je Bernieho ulice!
Míří k Berniemu bytu.
Co, čekáme někoho?
Kam jdeš? Bernie, Bernie!
Jacku, jo, co se sakra děje?
Jsme na cestě. Jsi v pořádku?
Jo, byla bych, kdyby mi někdo... aspoň řekl...
Já umřu. Viděl jsem to stát se tam na té cestě.
Bernie řekl že se viděl mrtvý na té cestě?
Gwen?! Gwen!
Já věděl, že mě nakonec najdeš.
Věděl jsem, že si pro mě příjdeš.
Čekal jsem na to léta.
Ty sis pro mě taky přišla?
Vídával jsem to v očích lidí, když se na mě podívali.
Věděli to!
Pokoušel jsem se to skrýt, ale...
věděli to.
Nebyl jsem venku tak dlouho.
- Edwine... - Ty děvko! Všichni jste stejní!
- Dáváte mi to za vinu, děláte ze mě toho zlýho! - Edvine, dej ten nůž dolů.
- Kvůli vím jsem si zničil život. - Nikomu to neřekneme, nikdo další to nebude vědět.
- Klid. - Nikomu nic neřeknu. Už mě nikdy neuvidíte. Slibuji.
Já vím.
Proto jsem přišel.
To je to, co chceš, nebo ne?
Mám ho!
- Mám nůž. Jste v pořádku? Jste v pořádku?! - Jo, jo, jsme v pořádku.
Mám nůž...
Mám nůž, Edwine.
Byl jsi tak blízko.
Šel jsi po ní, co? Tak jako po Lizzie.
Mám nůž, Edwine.
Byl jsi tak blízko.
Tak blízko, jak jsem teď já.
Owen měl nůž. Chtěl ho zabít.
Proč by ti to mělo projít?
- Owene. - Řekl jsi, že ti to je líto,že jsi ji nechtěl ublížit, ale nepřestal jsi.
- Owene! - Co kdybych teď nepřestal já? Bylo by mi to líto? -Owene, ne!
Já ti nevím...
Běž a postarej se o Bernieho!
Nestalo se to.
Nikdno neumřel. Zabránil jsi, aby se to stalo. Dostal jsi se sem včas.
Věděl sem, že si pro mě příjdeš.
Má zástavu!
Pomoc!
Byla jsem tak blízko a nemohla tomu zabránit...
Ach bože!
Ach bože...
Já ne... nemo...
...nemohla tomu zabránit...
Chtěl umřít.
Našel by si způsob, jedno jak.
Podělal jsem to, já vím, že jo.
Ale ...
Nezabil jsem ho. Mohl jsem, ale nezabil.
Ne. To já.
Tosh má pravdu. Mohl to být kdokoli.
A co s tímhle?
Problém s viděním do budoucnosti je ten, že nemůžeš jen tak sedět a koukat na ni.
Musíš to zkusit a změnit ji.
Aby se odehrála jinak.
To není pro nás.
Všichni ti duchové...
Byli bychom ztraceni.
Slunce skoro vychází.
- Ianto. - Bezpečnostní archiv?
No tak.
Zabila jsem ho.
Stále mám na rukách krev.
Zabil se sám.
No tak, Gwen.
Podívej, slunce vychází.
Nový den.
Město se za chvíli probudí.
Všichni ti lidé,
všechna ta energie.
Všichni ti duchové.
Jsme jimi obklopeni.
Nevidíme je,
nemůžeme se jich dotknout...
... ale jsou tady.
Miliony odstínů lidských emocí.
Musíme se jen s nimi naučit žít.
PŘÍŠTĚ: - Co se děje? Vnitřní odčerpání energie.
-Kdo to sakra je? -To je špatný. To je víc než špatný. NeměLo by to tu být.
Našli jsme části Cyber konverzní jednotky, plně nabité a funkční.
Myslím to smrtelně vážně.
Proboha! Tady je!
Je stále naživu!
Zab ji.
Titulky: Diegina